РІШЕННЯ

21 березня 2016 року Справа № 913/1089/15

Провадження №3/913/1089/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпропетровськ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Максімет», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 57 410 грн. 00 коп.

Колегія суддів у складі:

головуючий колегії ОСОБА_2

суддя Ворожцов А.Г.

суддя Якушенко Р.Є.

Секретар судового засідання Бережна Л.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_3, представник за довіреністю б/н від 30.12.2015;

від відповідача - ОСОБА_4, представник за довіреністю б/н від 01.12.2015.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу в сумі 57 410 грн. 00 коп. за невірно зазначену в залізничній накладній № 52230331 масу вантажу у вагоні № 65228983.

Позов мотивований фактом неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у залізничній накладній № 52230331 під час здійснення перевезення вантажу у вагоні № 65228983, відправником якого є відповідач у справі. За вказане порушення позивачем у справі заявлено до стягнення з відповідача суми штрафу у розмірі п'ятикратної вартості провізної плати за всю відстань перевезення, а саме у сумі 57 410 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.01.2016 було замінено позивача у справі на його правонаступника з Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень» на Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Протягом розгляду справи представником позивача було надано додаткові пояснення б/н від 12.01.2016, №ДНЮ-03/4 від 21.01.2016 та №ДНЮ-03/41 від 16.03.2016 стосовно заперечень відповідача.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 08.12.2015 б/н, відповідно до якого проти позову заперечив, посилаючись на те, що відсутній другий примірник комерційного акту в перевізних документах та не надано доказів перевірки ваги вантажу на станції призначення. В розділі «Є» комерційного акту відсутні будь-які відмітки.

Крім того, відповідачем до канцелярії суду 09.12.2015 надано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90% від заявленої суми. В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що підприємство знаходиться у тяжкому фінансовому стані, у звязку з тим, що більша частина майна підприємства залишилась на окупованій території.

Дослідивши обставини справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

У червні 2015 року зі станції Северськ Донецької залізниці на станцію ОСОБА_5 Придніпровської залізниці за накладною № 52230331 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Максімет» (далі за текстом - відповідач) відправило вантаж (лом чорних металів) у вагоні № 65228983 одержувачем за накладною відповідачем був зазначений ПАТ «МК «Запоріжсталь».

На станції Синельникове - 1 Придніпровської залізниці було проведено контрольне переваження вагону № 65228983 на 150-тоних тензометричних вагонних вагах. За результатами такого переваження було визначено, що у вагоні № 65228983 за накладною № 52230331 вказана маса вантажу 62300 кг, фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 67650 кг, що на 5350 кг більше, ніж вказано у накладній

По даному факту складено комерційний акт РА № 007398/93 від 18.06.2015 (а. с. 9). Викладене також підтверджується випискою із книги контрольних зважувань (а.с. 13).

В комерційному акті містяться відомості про те, що навантаження нижче бортів 1-1,2 м; вантаж великогабаритний, великоваговий, вантаж не маркований, по документу маркування вапном по всій поверхні вантажу. Вагон бездверний, в технічному відношенні справний, люка закриті, скручені дротом діаметром 6 мм.

За невірно зазначену в накладній масу вантажу позивач на підставі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України нарахував штраф на суму 57 410 грн. 00 коп., який просить стягнути з відповідача на свою користь.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України (далі за текстом Статут) накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1. розділу 4 "Правила оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503 (далі за текстом - Правила № 765/19503), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Накладна згідно з Правилами № 765/19503 може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відповідно п. 2.1 та п. 2.2 Правил 765/19503 відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 "Правила приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 (далі за текстом Правила № 861/5082), визначається відправником.

У накладній № 52230331 вагон № 65228983 вказано спосіб визначення маси на 150-тонних вагонних вагах; у графі «Відправник» вказано найменування відправника ТОВ «Компанія «Максімет», тобто відповідача у справі.

Представник відправника своїм підписом підтвердив правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п 2.3 Правил № 765/19503.

Згідно п. 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Наведена норма свідчить про те, що залізниця не зобовязана перевіряти дані, зазначені у накладних, фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Як свідчать матеріали справи, контрольне переваження маси вантажу проводилось на 150-тонних тензометричних електронних вагах, тобто таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Згідно ст. 122 Статуту підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту.

Статтею 129 Статуту передбачено, що акти загальної форми та комерційні акти складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено невідповідність маси вантажу у вагоні № 65228983, що була зазначена відповідачем у перевізному документі фактичній масі вантажу.

Факт неправильного зазначення відправником вищевказаних відомостей засвідчено комерційним актом РА № 007398/93 від 18.06.2015 (а. с. 9), який складено з дотриманням вимог чинного законодавства та підписано уповноваженими на це посадовими особами.

Викладене також підтверджується витягом з Книги контрольних зважувань.

Суд не приймає заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву з огляду на наступне.

Згідно п. 8 "Правил складання актів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 № 334 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855 (далі за текстом - Правила № 567/6855) комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів.

В комерційному акті стоїть відмітка станції призначення ОСОБА_5, що є підтвердженням його направлення.

Що стосується відмітки про складання комерційного акта то в п. 49 накладній ця відмітка стоїть.

Пунктом 12 Правил № 567/6855 визначено, що якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

Відповідно до приписів ст. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі:

прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій;

прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами;

прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах);

прибуття вантажу, який був завантажений залізницею;

видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею;

прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

У зазначених вище випадках тарні і штучні вантажі видаються залізницею з перевіркою кількості і стану вантажу тільки у пошкоджених місцях. У разі виявлення пошкодження тари або інших обставин, що можуть привести до зміни стану вантажу, залізниця зобов'язана перевірити вантаж у пошкоджених місцях за фактурами і

рахунками з розкриттям пошкоджених місць.

У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули у справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або у критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості і стану.

Таким чином, розділ «Є» комерційного акту РА №007398/93 не заповнювався, оскільки видача на станції призначення Запоріжжя-Ліве була проведена без перевірки маси вантажу на підставі ст. 52 Статуту.

Суд також звертає увагу, що у будь-якому випадку не заповнення розділу «Є» не є підставою для звільнення від нарахування штрафу за невірну визначену масу вантажу.

Відповідно до ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту (п. 5.5 розділу 5 Правил № 765/19503).

У п. 3.15 Розяснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.02 № 04-5/601 (із змінами і доповненнями) зазначено, що при застосуванні статті 118 Статуту штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

Згідно ст. ст. 118, 122 Статуту за неправильно зазначену в накладній масу вантажу з відправника стягується штраф в розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Провізна плата за вагон становить 11 482 грн. 00 коп. З її розміру позивачем у справі визначений розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу, що складає 57 410 грн. 00 коп.

У поясненнях №ДНЮ-03/4 від 21.01.16 позивач зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2014 №720 «Про деякі питання перерозподілу надходжень від перевезень залізничним транспортом під час проведення антитерористичної операції» внесено зміни до ст. 62 Статуту. Відповідно до оновленої редакції ст. 62 Статуту, на період проведення антитерористичної операції плата за перевезення вантажів із станції Донецької залізниці вноситься на станціях призначення інших залізниць.

Розрахунок провізної плати та суми штрафу позивачем надано до матеріалів справи (а.с. 64).

Відповідно до ст. 921 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що виникають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, зокрема, відповідно до договору.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Разом з тим, відповідач подав клопотання, за яким просить зменшити розмір штрафу.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 15.26 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року N 411, норми ваги й довжини вантажних поїздів за напрямками і за кожною ділянкою визначається графіком руху та планом формування поїздів і мають відповідати типу локомотива, профілю колії на ділянках обертання поїздів та корисній довжині приймально-відправних колій на станціях цих ділянок, а на електрифікованих ділянках - умовам електропостачання.

Порядок формування та пропускання довгосоставних поїздів, великовагових, з'єднаних поїздів, а також вантажних поїздів підвищеної ваги й довжини визначається начальником залізниці відповідно до інструкції Державної адміністрації залізничного транспорту України.

Пунктом 15.27 вказаних правил встановлено, що забороняється ставити в поїзди вагони, що завантажені понад їх вантажопідйомність.

При цьому слід зазначити, що перевантаження вагонів негативно впливає на основні засоби підприємства позивача.

Внаслідок перевантаження відбувається підвищений знос рухового складу, залізничних колій і т.і.

Крім того, така обставина може впливати на безпеку руху та завдати шкоду як майну, так і життю і здоровю людей.

Розмір санкцій визначено чинним законодавством та правильно застосовано позивачем.

Крім того, згідно положень п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання є правом, а не обовязком судді при прийнятті рішення.

Так, вказана процесуальна норма разом з нормою ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України застосовуються на розсуд суду першої інстанції, який розглядає спір.

Тому, оцінивши наведені відповідачем доводи та надані ним докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про відхилення клопотання щодо зменшення розміру штрафу.

Судові витрати у розмірі 1218 грн. 00 коп. покладаються на відповідача у справі відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 21.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «Максімет», 93400, м. Сєвєродонецьк, Луганської області, вул. Механізаторів, буд. 1, код 35079231, на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, код 40075815 в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», 49602, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, буд. 108, код 40081237, штраф у розмірі 57 410 грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору у сумі 1218 грн. 00 коп., видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 23.03.2016

Головуючий суддя А.В. Секірський

Суддя А.Г. Ворожцов

Суддя Р.Є. Якушенко