РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016Справа №910/32534/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Закарпатської філії

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос-енергія"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Дубищев Ю.В. - за довірністю від 28.12.2015р.;

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 21 березня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У грудні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Закарпатської філії (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос-енергія" (відповідач) про стягнення 6 070,85 грн. основного боргу, 91,63 грн. пені, 529,38 грн. інфляційних втрат, 33,24 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Договору № 1087-14-61627 про надання послуг бізнес-мережі від 28.10.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2015 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/32534/15. Розгляд справи призначено на 01.02.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 року, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 15.02.2016 року.

15.02.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Судове засідання, призначене на 15.02.2016 року, не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Цюкало Ю.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 року розгляд справи призначено на 21.03.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (оператор) в особі директора Закарпатської філії «Укртелеком» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» (бізнес-абонент) укладено Договір про надання послуг бізнес-мережі № 1087-14-61627 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого оператор надає бізнес-мережі (послуги), що визначаються у замовленні послуг та відповідних угодах/додатках до договору, а бізнес-абонент отримує послуги, визначені у відповідних угодах, додатках та замовленні, та сплачує їх вартість.

Згідно з п. 4.2. Договору порядок оплати наданих телекомунікаційних послуг проводиться попередньою оплатою.

Рахунок (рахунок-акт) за послуги бізнес абонент повинен оплатити не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок оператора (п. 4.3. Договору).

Відповідно до рахунків позивача заборгованість відповідача станом на лютий 2015 року за Договором № 1087-14-61627 про надання послуг бізнес-мережі від 28.10.2014 року складає 6 070,85 грн.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання умов Договору № 1087-14-61627 про надання послуг бізнес-мережі від 28.10.2014 року щодо сплати наданих послуг, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 6 070,85 грн. основного боргу, 91,63 грн. пені, 529,38 грн. інфляційних втрат, 33,24 грн. 3% річних.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з п. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем допущено порушення зобов'язання за Договором № 1087-14-61627 про надання послуг бізнес-мережі від 28.10.2014 року щодо оплати наданих послуг на загальну суму 6 070,85 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що строк оплати наданих послуг за Договором настав, доказів оплати яких станом на день розгляду справи відповідачем не надано, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з останнього заборгованість за Договором № 1087-14-61627 про надання послуг бізнес-мережі від 28.10.2014 року в розмірі 6 070,85 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 91,63 грн. пені, 529,38 грн. інфляційних втрат, 33,24 грн. 3% річних, суд повідомляє наступне.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього

Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України «Про телекомунікації» у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем, з урахуванням умов Договору, ч. 2 ст. 36 Закону України «Про телекомунікації», суд дійшов висновку, що відповідний розрахунок є правильним, у зв'язку із чим з відповідача підлягає стягненню 91,63 грн. пені.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивача, суд, з урахуванням умов Договору, фактичних обставин справи, дійшов висновку про правильність такого розрахунку, у зв'язку із чим з відповідача підлягають стягненню 529,38 грн. інфляційних втрат та 33,24 грн. 3% річних.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, в розмірі 1 218,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТОС-ЕНЕРГІЯ" (01030, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 52 літера "Б", офіс 204, ідентифікаційний код 39042048) на користь Публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, будинок 18, ідентифікаційний код 21560766) в особі Закарпатської філії Публічного акціонерного товариства "УКРТЕЛЕКОМ" (88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, Площа Кирила і Мефодія, будинок 4, ідентифікаційний код 25438186), грошові кошти: 6 070,85 грн. (шість тисяч сімдесят гривень 85 копійок) основного боргу, 91,63 грн. (дев'яносто одна гривня 63 копійки) пені, 529,38 грн. (п'ятсот двадцять дев'ять гривень 38 копійок) інфляційних втрат, 33,24 грн. (тридцять три гривні 24 копійки) 3% річних та 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) судового збору. Видати наказ.

3. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 910/32534/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 28.03.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало