ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2016 р.Справа № 924/143/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

судді Субботіної Л.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус Інвест" м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонська гірнича компанія" м.Полонне Хмельницької області

про стягнення 321 596,50 грн.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю №007 від 04.02.2016р.

відповідача: не з'явився

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення 321 596,50 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 19.08.2015р. між сторонами було укладено договір зберігання № 09.08/15-З, згідно якого відповідач зобов'язувався зберігати майно, передане йому позивачем, і повернути його у належному цілісному стані на першу вимогу. Згідно акту передачі майна на зберігання від 19.08.2015р. позивач передав на відповідальне зберігання відповідачу наступну продукцію: щебеневу суміш фракція 5-20 у кількості 1100 куб.м., щебеневу суміщ фр.20-40 в кількості 50 куб.м. Вказує, що згідно умов п. 3.7 договору зберігання відповідач не має права без письмової згоди позивача користуватись майном, переданим на зберігання, та передавати його у користування іншій особі. Проте, 24.10.2015р. директор позивача виявив, що продукція позивача, яка перебувала на зберіганні у відповідача, наявна не у повному обсязі. Тому позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами повернути майно або в разі його відсутності сплатити за втрачене майно кошти (листи № 38 від 28.10.2015р., № 39 від 06.11.2015р., № 145 від 24.10.2015р., № 40 від 13.11.2015р.) Однак, відповідь на вказані листи не надходила. Тому позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою про викрадення майна. В ході проведення слідчо-оперативних дій встановлено, що на складі, який розташований в м.Полонне по вул.А.Герасимчука, 190 Б, щебенева продукція відсутня, що підтверджується довідками Шепетівського відділу поліції від 09.12.2015р. № 168, від 09.12.2015р. № 169, від 25.12.2015р. №673. В зв'язку із викладеним, позивач, керуючись умовами договору, ст.ст. 623, 942, 949, 950, 951, 953 ЦК України, ст. 193 ГК України просить суд стягнути з відповідача 321 596,50 грн. вартості втраченої щебеневої продукції, що знаходилась на зберіганні у відповідача.

В додаткових поясненнях вказує, що щебінь, який знаходився на зберіганні у відповідача, мав легальне походження, що підтверджується рядом документів. Продукція, яка була виготовлена позивачем та передана на зберігання відповідачу, з місця свого зберігання безслідно зникла, тому позивач заявляє, що жодної іншої продукції він прийняти не зможе по причині того, що дана продукція крадена у держави. Зазначає, що відповідач на території кар'єру у місті Полонне наділене виключно охоронними повноваженнями, і жодного права на роботу з гірничою масою не має, оскільки у відповідача відсутній спеціальний дозвіл на користування надрами, акт про надання гірничого відводу та інші необхідні документи. Тому все майно, що наразі виробляється відповідачем, виробляється незаконно, більше того є вкраденим у держави Україна, з приводу чого додатково порушуються кримінальні провадження. Вказує, що позивачем доведено, що належне йому майно з території орендованого майданчика у м.Полонне Хмельницької області по вул.А.Герасимчука, 190 Б зникло. Тому отримувати взамін будь-яке інше майно відмовляється з причини того, що позивач не буде мати нічого спільного з вкраденим майном та з різними аферами.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до початку судового розгляду надав суду додаткові докази, зокрема, довідку № 01-25/03 від 25.03.2016р. про те, що станом на 25.03.2016р. на складі відповідача перебуває в наявності та в цілісному стані майно позивача, яке було передане на зберігання згідно договору зберігання № 09.08/15-З від 19.08.2015р., а також лист № 01-16/03 від 16.03.2016р., адресований ТОВ "Сіріус Інвест", в якому відповідач повідомив позивача про готовність до узгодження заявки і відвантаження майна позивача, що перебуває на зберіганні у відповідача.

Представником позивача подано клопотання про витребування від відповідача підтверджуючих документів про роботу техніки, необхідної для загрузки/вигрузки щебеневої продукції з території кар`єру на інше місце зберігання у разі перевезення відповідачем щебеня з місця його зберігання.

Також позивачем подано клопотання про витребування з Полонського РГ МВС України в Хмельницькій області документів з матеріалів кримінальної справи, які встановлюють факт вивезення майна компанією "Полонська гірнича компанія" щебеневої продукції, що належить ТОВ "Сіріус Інвест", з території кар`єру на замовлення третіх осіб на платній основі.

При розгляді вказаних клопотань судом враховується, що предметом судового розгляду по даній справі є позовні вимоги про стягнення 321 596,50 грн. збитків, які були завдані втратою майна, що перебувало на зберіганні у відповідача згідно договору зберігання № 09.08/15-З від 19.08.2015р. Зважаючи на приписи ст.951 ЦК України доведенню у даній справі підлягають обставини втрати майна та розміру збитків, завданих такою втратою.

Як вбачається із змісту договору зберігання №09.08/15-З від 19.08.2015р., акту передачі майна на зберігання від 19.08.2015р., сторонами не було погоджено місце зберігання щебеневої продукції, а відтак зважаючи на приписи ст. 34 ГПК України докази, які просить витребувати позивач, не мають значення для справи. Крім того, сам по собі факт переміщення щебеневої продукції жодним чином не підтверджує факту її втрати.

Додатково судом враховується, що в матеріалах справи містяться довідки Полонського відділення Шепетівського відділу поліції ГУНПУ в Хмельницькій області № 169 від 09.12.2015р. та №673 від 25.12.2015р. про відсутність щебеневої продукції ТОВ "Сіріус Інвест" на складі готової продукції ПАТ "Полонський гірничий комбінат" у м. Полонне по вул. Герасимчука, 190Б. Вказані обставини не заперечувались також і представником відповідача у попередніх судових засіданнях.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів.

Судом під час розгляду матеріалів справи встановлено наступне:

19.08.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полонська гірнича компанія" (далі - зберігач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіріус Інвест" (далі - поклажодавець) було укладено договір зберігання № 09.08/15-З, згідно п.1.1 якого зберігач зобов`язується на умовах, встановлених даним договором, зберігати майно передане йому поклажодавцем, і повернути майно у належному цілісному стані на першу вимогу поклажодавця.

Перелік майна щодо номенклатури та кількості вказується в актах передачі майна на зберігання, які є невід`ємною частиною даного договору (п.1.2 договору). Зберігач не має права користуватися майном, передавати його у заставу чи користування третім особам (п.1.3 договору).

У відповідності до п.п. 3.2, 3.5, 3.7 договору зберігач забезпечує належні умови зберігання майна, що не погіршують якість майна. Зберігач зобов`язаний повернути передане на зберігання майно у кількості і в тому стані, в якому воно було прийняте на зберігання. Зберігач не має права без письмової згоди поклажодавця користуватися майном, преданим на зберігання, а також передавати його у користування іншій особі.

Згідно п.5.6 договору за втрату і нестачу майна зберігач відповідає в розмірі балансової вартості майна, якого не вистачає або воно втрачене.

Відповідно до п.7.1 даний договір набирає чинності з моменту підписання акту передачі майна на зберігання, який є невід`ємною частиною даного договору, і діє до 31.12.2015р. Поклажодавець має право в будь-який час забрати все передане на зберігання майно, а цей договір розірвати достроково, повідомивши про це зберігача за 10 календарних днів у письмовій формі (п.7.2. договору).

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Згідно акту передачі майна на зберігання, підписаного сторонами 19.08.2015р., поклажодавцем передано на відповідальне зберігання зберігачу відповідно до умов договору №09.08/15-З від 19.08.2015р. щебеневу суміш фр. 5-20 у кількості 1100 метрів кубічних та щебеневу суміш фр. 20-40 у кількості 50 метрів кубічних.

28.10.2015р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 38, якій вказував, що 24.10.2015р. директор позивача, перебуваючи на складі зберігання продукції в м.Полонне по вул.А.Герасимчука, 190 Б виявив, що продукція ТОВ "Сіріус Інвест" наявна не у повному обсязі. Тому позивач просив негайно повернути майно у належному цілісному стані на місце зберігання, а у разі його реалізації - відшкодувати вартість щебеневої продукції.

Листами № 39 від 06.11.2015р. та № 40 від 13.11.2015р. позивач повідомив відповідача, що йому стало відомо про зникнення щебеневої продукції, яка передавалась на зберігання, тому він просив відповідача пояснити куди поділась продукція та вимагав відшкодувати вартість щебеневої продукції.

18.11.2015р. ТОВ "Сіріус Інвест" звернулось до Полонського РВ УМВС України в Хмельницькій області із заявою №41 про вчинення підприємством "Полонська гірнича компанія" злочину, передбаченого ст. 185 Кримінального кодексу України (крадіжка щебеневої продукції).

Згідно довідки №168 від 09.12.2015р. слідчого Полонського відділення Шепетівського відділу поліції ГУНПУ в Хмельницькій області заяву генерального директора ТОВ "Сіріус-інвест" від 18.11.2015р. за № 41 щодо розкрадання щебеневої продукції ТОВ "Полонський гірничий комбінат" прийнято та приєднано до матеріалів досудового розслідування за №0000456 від 22.09.2015р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України за фактом незаконних дій керівників ПАТ "Полонський гірничий комбінат" та проводиться подальше досудове розслідування.

Відповідно до довідки слідчого Полонського відділення Шепетівського відділу поліції ГУНПУ в Хмельницькій області №169 від 09.12.2015р., 26.11.2015р. слідчим в межах кримінального провадження було проведено огляд складу готової продукції ТОВ "Полонська гірнича компанія", що знаходиться у м.Полонне по вул.Герасимчука, 190Б, під час якого було встановлено фактичну наявність частково засміченої щебеневої продукції фракції 5х20 в кількості 683 тон.

Згідно довідки слідчого Полонського відділення Шепетівського відділу поліції ГУНПУ в Хмельницькій області №673 від 25.12.2015р. в межах кримінального провадження було проведено огляд складу готової продукції ПАТ "Полонський гірничий комбінат" (ТОВ "Полонська гірнича компанія"), який розташований в м.Полонне по вул. Герасимчука, 190Б, під час якого було встановлено, що щебенева продукція ТОВ "Сіріус Інвест" на оглянутій території відсутня, лише наявний її відсів (мучка).

У зв`язку з усіма вищевикладеними обставинами, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 321 596,50 грн. збитків, завданих внаслідок втрати продукції, переданої на зберігання відповідачу. Розмір збитків, заявлений до стягнення, був визначений позивачем відповідно до цін на дорожньо-будівельні матеріали згідно даних служб автомобільних доріг в областях та м.Київ за вересень 2015 року.

На підтвердження легальності щебеневої продукції, що передавалась на зберігання відповідачу, її якісних показників, позивач подав в матеріали справи договір купівлі-продажу № 15.10/14 від 15.10.2014р., видаткову накладну № 56 від 22.12.2014р., рахунки № 8 від 11.11.2014р., № 11 від 22.12.2014р., платіжні доручення № 54 від 17.11.2014р., № 96 від 15.12.2014р., № 128 від 13.03.2015р., № 139 від 09.04.2015р., відповідно до яких позивач купував у ТОВ "Полонський щебеневий кар'єр" гірничу масу, договір № 499514 на здійснення буровибухових робіт від 29.10.2014р., протокол №242-74-14С від 08.12.2014р. за результатами сертифікаційних випробувань щебеню щільного природного із вивержених інтрузивних порід для будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та робіт суміші фракцій 5-20мм, що затверджений начальником випробувальної лабораторії Філії "Хмельницький державний випробувальний центр з сертифікації будівельних матеріалів" Державного підприємства "Центр з сертифікації будівельних матеріалів, виробів та конструкцій", сертифікат відповідності органу з добровільної сертифікації Хмельницького державного регіонального випробувального центру по сертифікації будівельних матеріалів від 09.12.2014р. серія БМ№000602, радіаційно-гігієнічний сертифікат Державної установи "Хмельницьбкий обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" № 58 від 29.01.2014р., паспорт радіаційної якості сировини і будівельного матеріалу від 05.12.2014р. та радіаційний сертифікат №129 від 05.12.2014р.

Також на підтвердження своїх доводів стосовно зберігання щебеневої продукції саме на складі по вул.А.Герасимчука, 190 Б у м.Полонне позивач подав в матеріали справи договір оренди площадки від 22.10.2014р. та план орендованорї площадки. Згідно п. 1 договору від 22.10.2014р. орендодавець ПАТ "Полонський гірничий комбінат" надає, а орендар ТОВ "Сіріус Інвест" приймає в строкове платне користування площадку виробничого призначення для встановлення обладнання по переробці гірничої маси в готову продукцію та завантаження її до самоскидів чи ЖД вагонів, без зміни її цільового призначення, яка знаходиться на території ПАТ "Полонський гірничий комбінат" за адресою: м. Полонне, Хмельницька область, вул. Академіка Герасимчука, 190Б. У відповідності до п. 2 договору в оренду передається площадка загальною площею 10 000 метрів квадратних. Згідно п. 7 договору площадка передається в оренду для виробничої необхідності і переробки гірничої маси на готову продукцію.

В свою чергу, відповідач, заперечуючи стосовно позовних вимог, надав довідку № 01-25/03 від 25.03.2016р. про те, що станом на 25.03.2016р. на складі відповідача перебуває в наявності та в цілісному стані майно позивача, яке було передане на зберігання згідно договору зберігання №09.08/15-З від 19.08.2015р., а саме: щебінь гранітний фракції 5-20 в кількості 1100метрів кубічних і щебінь гранітний фракції 20-40 в кількості 50 метрів кубічних, а також лист № 01-16/03 від 16.03.2016р., адресований ТОВ "Сіріус Інвест", в якому відповідач повідомив позивача про готовність до узгодження заявки і відвантаження майна позивача, що перебуває на зберіганні у відповідача.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, яким притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів зберігання. Так, відповідно до умов договору зберігання № 09.08/15-З від 19.08.2015р. та акту передачі майна на зберігання від 19.08.2015р., позивач передав на зберігання відповідачу щебеневу суміш фр. 5-20 у кількості 1100 метрів кубічних та щебеневу суміш фр. 20-40 у кількості 50 метрів кубічних, а відповідач зобовязувався зберігати вищевказане майно та повернути його у належному цілісному стані на першу вимогу позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 938 ЦК України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі (ч. 1 ст.942 ЦК України).

Приписами ст. 949 ЦК України встановлено, що зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився (ст. 953 ЦК України)

Аналогічні положення закріплені і у п.п. 3.2, 3.5 договору зберігання № 09.08/15-З від 19.08.2015р.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Згідно ч. 1 ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем:

1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості;

2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

На підставі вищевказаних положень ЦК України та умов договору позивач просить стягнути з відповідача 321 596,50грн. збитків, які були завдані внаслідок неповернення відповідачем майна, переданого на зберігання, у зв'язку з його втратою. При цьому позивач вказує, що він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути майно, що передавалось на зберігання або у разі його втрати відшкодувати збитки (претензія № 38 від 28.10.2015р., листи №39 від 06.11.2015р. та № 40 від 13.11.2015р.), однак, відповідач свої договірні зобовязання не виконав та не повернув позивачу майно

Судом приймається до уваги, що згідно претензії № 38 від 28.10.2015р. позивач не звертався до відповідача з вимогою про повернення йому майна, переданого на зберігання, а лише просив останнього повернути майно на місце зберігання. При цьому, як вбачається із змісту договору зберігання № 09.08/15-З від 19.08.2015р. та акту передачі майна на зберігання від 19.08.2015р., сторонами не було погоджено місця зберігання належного позивачу майна. Також відсутні будь-які вимоги щодо повернення майна із збереження і у листах № 39 від 06.11.2015р. та № 40 від 13.11.2015р., в яких позивач лише просив відповідача пояснити куди поділась продукція, що передавалась на зберігання, та вимагав відшкодувати її вартість.

В ході судового розгляду відповідач в усних поясненнях вказував на наявність у нього на складі щебеневої продукції, переданої на зберігання згідно договору зберігання № 09.08/15-З від 19.08.2015р., в цілісному стані та на готовність до узгодження заявки і відвантаження зазначеного майна позивачу. На підтвердження вказаного позивачем подано в матеріали справи довідку №01-25/03 від 25.03.2016р. та лист № 01-16/03 від 16.03.2016р.

Однак, позивач, вважаючи, що вказана щебенева продукція є іншою, ніж та, що передавалась на зберігання відповідачу, відмовляється від її отримання та наполягає на стягненні збитків. При цьому звертає увагу суду, що щебенева продукція, яка передавалась на зберігання, мала легальне походження, відповідну якість, що підтверджується протоколом №242-74-14С від 08.12.2014р. за результатами сертифікаційних випробувань щебеню щільного природного із вивержених інтрузивних порід для будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та робіт суміші фракцій 5-20мм, сертифікатом відповідності органу з добровільної сертифікації Хмельницького державного регіонального випробувального центру по сертифікації будівельних матеріалів від 09.12.2014р. серія БМ№000602, радіаційно-гігієнічним сертифікатом Державної установи "Хмельницьбкий обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" № 58 від 29.01.2014р., паспортом радіаційної якості сировини і будівельного матеріалу від 05.12.2014р. та радіаційним сертифікатом №129 від 05.12.2014р. А також вказує, що щебенева продукція відповідно до договору оренди площадки від 22.10.2014р. та плану площадки перебувала на зберігання саме за адресою: Хмельницька обл., м.Полонне, вул.А.Герасимчука, 190Б, звідки зникла, що підтверджується довідками слідчого Полонського відділення Шепетівського відділу поліції ГУНПУ в Хмельницькій області №169 від 09.12.2015р. та № 673 від 25.12.2015р.

Вказані доводи позивача судом до уваги не приймаються, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Річчю визначається предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст.179 ЦК України).

Відповідно до ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Щебенева суміш фр. 5-20 та щебенева суміш фр. 20-40, яка передавалась на зберігання відповідачу відповідно до договору зберігання № 09.08/15-З від 19.08.2015р., є речами, що визначені родовими ознаками.

При укладенні договору зберігання № 09.08/15-З від 19.08.2015р. та підписанні акту передачі майна на зберігання від 19.08.2015р., сторонами не було погоджено місця зберігання належного позивачу майна та не було визначено жодних ідентифікуючих ознак щебеневої продукції, яка передавалась на зберігання, в тому числі і її якісних показників, способу виробництва, тощо, за допомогою яких дане майно можна було б відокремити з-поміж інших однорідних речей.

За таких обставин довідки слідчого Полонського відділення Шепетівського відділу поліції ГУНПУ в Хмельницькій області №169 від 09.12.2015р. та № 673 від 25.12.2015р., в яких лише констатується факт відсутності щебеневої продукції на території складу готової продукції, за адресою: Хмельницька обл., м.Полонне, вул.А.Герасимчука, 190Б, не можуть вважатись належними доказами втрати відповідачем щебеневої продукції. Крім того, відповідачем не заперечується факт відсутності даного майна саме за вказаною адресою і звертається увага на наявність даного майна на складі ТОВ "Полонська гірнича компанія" (довідка № 01-25/03 від 25.03.2016р.).

Доводи позивача з приводу того, що факт зберігання майна позивача саме за адресою: Хмельницька обл., м.Полонне, вул.А.Герасимчука, 190Б підтверджується договором оренди площадки від 22.10.2014р. та планом площадки, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідач не є стороною вказаного договору, а згідно п.п. 1, 7 договору від 22.10.2014р. площадка виробничого призначення, яка знаходиться на території ПАТ "Полонський гірничий комбінат" за адресою: м. Полонне, Хмельницька область, вул. Академіка Герасимчука, 190Б, була передана в оренду для виробничої необхідності і переробки гірничої маси на готову продукцію (встановлення обладнання по переробці гірничої маси в готову продукцію, завантаження її до самоскидів чи ЖД вагонів), а не для зберігання щебеневої продукції іншими особами.

Також зважаючи на відсутність в умовах договору зберігання № 09.08/15-З від 19.08.2015р. та акті передачі майна на зберігання від 19.08.2015р. будь-яких ідентифікуючих ознак щебеневої продукції, не можна стверджувати, що позивачем на зберігання відповідачу передавалась саме щебенева продукція, яка за своєю якістю, способом виробництва, тощо відрізняється від продукції, яка є в наявності у відповідача.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 22 ЦК України та ч. 1 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приписами ст.43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивачем в ході судового розгляду не доведено належними та допустимими доказами факту втрати відповідачем переданого на зберігання майна. Отже, у діях відповідача відсутні елементи складу цивільного правопорушення, які є підставою для стягнення збитків.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, у зв'язку із недоведеністю та безпідставністю.

Судові витрати з оплати судового збору згідно ст. 49 ГПК України покладаються на позивача, у звязку з відмовою у позові.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіріус Інвест" м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонська гірнича компанія" м.Полонне Хмельницької області про стягнення 321 596,50 грн. відмовити.

Повне рішення складено 29.03.2016р.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (03134, м.Київ, пр. Корольова, 12г, оф. 32 ),

3 - відповідачу (30500, Хмельницька обл., м.Полонне, вул.Декабристів, 53) - рекомендованим