РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"23" березня 2016 р. Справа № 906/1473/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- Васьковська Г.М. (довіреність від 04.08.2015р.);

відповідача- Нікитюк Т.С. (постанова №1 від 09.12.2013р.);

ОСОБА_1 (довіреність №33 від 25.02.2016р.);

третьої особи- Дрозд Г.А. (витяг від 06.08.2015р.),

розглянувши матеріали апеляційної скарги Позивача-Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-АШ» на рішення господарського суду Житомирської області від 15.01.2016р. у справі №906/1473/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-АШ»

м.Коростень Житомирської області

до Коростенської районної спілки споживчих товариств

м.Коростень Житомирської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача -

Підприємство споживчої кооперації автотранспортного підприємства

Коростенської райспоживспілки м.Коростень Житомирської області

про визнання попереднього договору купівлі-продажу від 10.02.2014р. дійсним,

зобов'язання укласти основний договір,-

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.22, 28 Господарсь-кого процесуального кодексу України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу заявлено не було. Заяв про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 15.01.2016р. у справі №906/ 1473/15 (суддя Ляхевич А.А.) відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відпові-дальністю «Транс-АШ» (надалі в тексті Товариство) до Коростенської районної спілки спожив-чих товариств (надалі в тексті Спілка), за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача Підприємства споживчої кооперації автотранспортного підприємства Коростенської райспоживспілки (надалі в тексті Підприємство) про визнання по-переднього договору купівлі-продажу від 10.02.2014р. дійсним та зобовязання укласти основний договір.(т.1, арк.справи 192-194).

Рішення вмотивоване тим, що попередній договір купівлі-продажу основних засобів від 10.02.2014р. щодо нерухомого майна (нежитлових приміщень) є правочином, який підлягав в обо-вязковому порядку нотаріальному посвідченню. Так, недодержання нотаріальної форми договору зумовлює його нікчемність, він не породжує тих прав і обовязків, яких бажали сторони. При цьо-му, Позивач не надав жодних доказів того, що він звертався до Відповідача з пропозицією здійсни-ти нотаріальне посвідчення попереднього договору купівлі-продажу основних засобів від 10.02.2014 року, як і того, що останній ухилявся від вчинення таких дій.(т.1, арк.справи 194).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Позивач подав скаргу до Рівненського апеляцій-ного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 15.01.2016р. у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. (т.2, арк.справи 7-10).

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Скаржник зазначає, що суд першої інстанції прийняв рі-шення за невірного застосування норм матеріального та процесуального права і неповним зясу-ванням обставин справи, що призвело до невірних висновків. На думку апелянта, суд не врахував, що Відповідач визнав вказаний договір, а також прийняв і не повернув сплачені за ним кошти. Крім того, у самому попередньому договорі сторони домовились посвідчити нотаріально лише ос-новний договір купівлі-продажу. Так, Позивач подав до суду листи до Відповідача з вимогою зя-витися до нотаріуса для посвідчення основного договору. Зазначає, що сторони домовились з усіх істотних умов договору, попередній договір купівлі-продажу відповідає загальним умовам дійснос-ті правочинів, а тому наявні всі підстави для скасування рішення суду першої інстанції та прийнят-тя нового про задоволення позову.(т.2, арк.справи 9-10).

Ухвалою від 10.02.2016р. прийнято до провадження та призначено розгляд скарги на 01.03. 2016р. у складі колегії: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Гудак А.В., суддя Олексюк Г.Є.(т.2, арк.справи 5).

Через канцелярію суду 26.02.2016р. Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволен-ня. Крім того, у день судового засідання 01.03.2016р. на електронну адресу суду від Позивача на-дійшла заява про перенесення розгляду справи у звязку із зайнятістю представника Позивача у іншому судовому засіданні по іншій справі.(т.2, арк.справи 35-37, 41-42).

У звязку із перебуванням у відрядженні судді Олексюк Г.Є. та судді Гудак А.В. на підcтаві розпорядження керівника апарату від 01.03.2016р. автоматизованою системою документообігу суду проведено автоматичну заміну складу колегії суддів, визначено колегію: головуючий суддя Гряз-нов В.В., суддя Гулова А.Г., суддя Петухов М.Г. Зазначена колегія ухвалою від 01.03.2016р. прий-няла до провадження апеляційну скаргу ТзОВ «Транс-АШ».(т.2, арк.справи 49, 50, 51).

Крім того, ухвалою від 01.03.2016р. відкладено розгляд справи на 23.03.2016р.(т.2, арк.спра-ви 57-58).

Позивач 21.03.2016р. надіслав поштою на адресу суду клопотання, яким просив врахувати судову практику в подібних спорах судів перших інстанцій за 2006-2008 роки.(т.2, арк.справи 62-70).

У судових засіданнях апеляційної інстанції 01.03.2016р. та 23.03.2016р. представник Пози-вача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Представники Відповідача заперечили проти доводів та вимог апеляційної скарги, надав свої пояснення. Представник Третьої особи надав свої пояснення та підтримав пра-вову позицію Відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, вивчивши ма-теріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстан-ції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Районною спілкою споживчих товариств, від імені якої діє голова правління ОСОБА_2, на підставі Статуту та згідно постанови правління-продавець та ТзОВ «Транс-АШ»-покупець підписано попередній договір купівлі-продажу основних засобів від 10.02.2014р.(надалі в тексті угода), відповідно до п.1 якого продавець продає, а покупець купує основні засоби: нерухоме майно (нежитлові приміщення), що розташовані за адресою: Житомир-ська обл., смт.Коростень, вул.Грушевського,108, згідно наведеного у специфікації переліку:

1) Будівля адмінбудинку, загальна площа 51,7 м2, вартість 13 820,00грн.;

2) Прохідна, загальна площа 10,6 м2, вартість 1 417 грн.;

3) Зварювальна, загальна площа 32,0 м2, вартість 4 277 грн.;

4) Профілакторій, загальна площа 421,3 м2, вартість 112 631 грн.;

5) Склад запчастин, загальна площа 82,0 м2, вартість 17 752 грн.;

6) Склад ПММ, загальна площа 51,7 м2, вартість 10 961 грн.;

7) Склад запчастин, загальна площа 66,4 м2, вартість 10 366 грн.;

8) Туалет, загальна площа 9,1 м2, вартість 1 260 грн.;

9) Огорожа, загальна площа 434,5 м2, вартість 80 516 грн.,

а всього на загальну суму 253 000 грн., в т.ч. ПДВ 20% 42 166 грн. 67 коп.(т.1, арк.справи 10).

Відповідно до п.2 угоди, 100% оплата вартості основних засобів здійснюється покупцем в термін до 31 квітня 2014 року включно. Покупець набуває право власності на основні засоби з мо-менту повної оплати їх вартості та нотаріального посвідчення і державної реєстрації правочину. Нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомого майна про-водиться після оплати повної його вартості.

Згідно з п.4 угоди, передача основних засобів у власність покупцеві здійснюється за актом приймання-передачі в день повного розрахунку.

Оплата збору на обовязкове державне пенсійне страхування та всіх витрат за складання та нотаріальне оформлення цього договору здійснюється за рахунок покупця.(п.7 Договору).

У пункті 12 угоди сторони погодили, що цей договір вони вважають попереднім, таким що обумовлює всі істотні умови домовленостей стосовно купівлі-продажу, є укладеним з дня його під-писання сторонами і має юридичну значимість до моменту укладання, нотаріального посвідчення та державної реєстрації основного договору купівлі-продажу.

Угоду підписано головою правління Спілки та директором Товариства, скріплено відтиска-ми печаток сторін.(т.1, арк.справи 10-зворот).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання угоди в якості попередньої часткової опла-ти за нежитлові будівлі Товариство перераховувало Спілці наступні грошові кошти:

- 5 000 грн. згідно квитанції №11523856 від 14.02.2014р.;

- 10 000 грн. згідно квитанції №N110254073 від 14.02.2014р.;

- 5 000 грн. згідно квитанції №11565390 від 21.02.2014р.;

- 10 000 грн. згідно квитанції №NOKKD53365 від 21.02.2014р.;

- 8 000 грн. згідно квитанції №QS01 від 25.04.2014р.;

- 10 000 грн. згідно квитанції №N11VZ52498 від 25.04.2014р.;

- 10 000 грн. згідно квитанції №11890867 від 25.04.2014р.;

- 10 000 грн. згідно квитанції №QS01 від 30.04.2014р.;

- 10 000 грн. згідно квитанції №QS01 від 06.08.2014р.;

- 10 000 грн. згідно квитанції №N11VZ50515 від 06.08.2014р.;

- 5 000 грн. згідно квитанції №N11VZ56475 від 17.09.2014р.;

- 10 000 грн. згідно квитанції №QS01 від 18.09.2014р.;

- 10 000 грн. згідно квитанції №QS01 від 17.09.2014р.;

- 10 000 грн. згідно квитанції №NOZJ443318 від 30.04.2014р.,

а всього на загальну суму 123 000 грн.(т.1, арк.справи 11-20).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, а саме з банківських виписок за особовим рахун-ком, що 05.08.2015р та 10.08.2015р. Товариство двічі перерахувало на рахунок Спілки кошти в су-мі 130 000 грн. на виконання угоди, були повернуті Відповідачем 07.08.2015р. та 17.08.2015р. як по-милково переказані.(т.1, арк.справи 21, 22).

На повідомлення про дату і місце складання основного договору купівлі-продажу та пропо-зицію зявитися 17.08.2015р. об 11:00 год. до приватного нотаріуса Коростенського міського нота-ріального округу Житомирської області ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, та забезпечити наявність усіх необхідних документів для нотаріального посвідчення дого-вору купівлі-продажу нерухомого майна у звязку із перерахуванням 100% загальної вартості ос-новних засобів за Попереднім договором, які вбачаються з листа Позивача від 07.08.2015р. Від-повідач повідомив, що попередній договір купівлі-продажу основних засобів від 10.02.2014р. не був нотаріально посвідчений, тобто, не має юридичної сили.(т.1, арк.справи 23, 24).

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і ма-теріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга безпідставна і не підлягає задово-ленню, при цьому приймає до уваги наступне:

Предметом даного спору є дійсність попереднього договору купівлі-продажу та спонукання до укладення основного договору.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) госпо-дарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобовязань і є обовязковим для ви-конання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення зобовязання у ст.ст. 11, 629 Ци-вільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин, згідно зі ст.193 ГК Ук-раїни, повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, ін-ших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та стверджується матеріалами справи сторо-ни 10.02.2014р. підписали та скріпили печатками попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобовязуються про-тягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умо-вах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі.

З огляду на зазначені положення законодавства, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути ук-ладений із додержанням всіх вимог щодо договорів купівлі-продажу нерухомості.

Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного май-нонового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

При цьому, матеріалами справи стверджується, що попередній договір купівлі-продажу скла-дено представниками сторін у простій письмовій формі, в нотаріальному порядку угода не посвід-чувалась.

Обовязок доказування і подання доказів встановлений статтею 33 ГПК України.

У позовній заяві та апеляційній скарзі Товариство зазначає, що виконало всі умови поперед-нього договору купівлі-продажу, а Відповідач ухиляється від укладення основного договору.

Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або час-ткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Розглядаючи даний спір, господарському суду слід зясувати, чи підлягає правочин обовяз-ковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Такої ж думки дотримується Верховний Суд України, що знайшло відобра-ження у п.13 постанови Пленуму від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Матеріали справи не містять як доказів звернення Позивача до Відповідача із пропозицією нотаріального посвідчення попереднього Договору купівлі-продажу, так і доказів на підтверджен-ня ухилення Відповідача від такого посвідчення. При цьому, таким доказом колегія суддів не вва-жає лист Товариства від 07.08.2015р., оскільки в ньому міститься пропозиція укласти і нотаріаль-но посвідчити основний договір купівлі-продажу, а не оспорюваний попередній Договір.(т.1, арк. справи 23).

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивіль-ного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у фомі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Матеріалами справи стверджується, що вищим органом управління Коростенської районної спілки споживчих товариств, згідно пунктів 20, 21 Статуту, є конференція, яка правомочна розгля-дати і вирішувати будь-які питання діяльності Райспоживспілки, зокрема, здійснює право володін-ня, користування та розпорядження майном Райспоживспілки, її підприємств, визначає орган упра-вління, якому делегуються повноваження щодо володіння, користування і розпорядження майном. У період між конференціями Райспоживспілки функції конференції, крім віднесених до її виключ-ної компетенції, виконує рада Райспоживспілки(п.27 Статуту). Відповідно до ч.«і» п.28 та ч.«м» п.36 право володіння, користування та розпорядження майном Райспоживспілки, її підприємств може бути делеговано раді Райспоживспілки або правлінню Райспоживспілки.

Голова правління Райспоживспілки, зокрема, від імені Райспоживспілки підписує договори (угоди), контракти та здійснює контроль за їх виконанням, видає довіреності. (ч.«г» п.39 Статуту). (т.1, арк.справи 101-104).

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів звертає увагу, що угоду від імені Районної спілки споживчих товариств підписано головою правління ОСОБА_2, яка діяла на підставі Ста-туту та постанови правління, дати прийняття якої не зазначено. Разом з тим, Позивач не покликає-ться на існування, Відповідач заперечує, а матеріали справи не містять будь-якої постанови прав-ління Райспоживспілки чи інших доказів, які б передбачали надання повноважень голові укладати договори про відчуження спірного майна.

Відтак, всупереч приписам ст.203 ЦК України, попри недодержання нотаріальної форми го-лова правління ОСОБА_2 не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, необхідного для укладення спірної угоди.

Враховуючи, що за вказаних обставин вимога про визнання дійсним попереднього договору купівлі-продажу є необґрунтованою, колегія суддів дійшла висновку, що не підлягає задоволенню як безпідставна і вимога про зобовязання укласти основний договір.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що матеріали справи свід-чать про відсутність правових підстав для визнання попереднього договору купівлі-продажу від 10.02.2014р. дійсним. А тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позову є обґрунтованим.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту їх зобовязань, а та-кож твердження про невмотивованість висновку суду щодо безпідставності заявленого позову.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, доводи Скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним су-дом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуаль-ного кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інс-танції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм мате-ріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задово-лення.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодек-су України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-АШ» на рішення го-сподарського суду Житомирської області від 15.01.2016р. у справі №906/1473/15 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №906/1473/15 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Петухов М.Г.