ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.03.16р. Справа № 904/1160/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Одеса

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Укрремколіямаш", м. Дніпропетровськ

про стягнення пені за договором про надання послуг з модернізації виправно-підбивально-рихтувальної машини № ОД/П-143-556 НЮ від 18.07.2014 року у розмірі 545 901,40 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 27 від 13.01.2016 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 1 від 15.02.2016 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Укрремколіямаш" пеню у розмірі 545901,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані несвоєчасним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг з модернізації виправно-підбивально-рихтувальної машини (ВПР-02 № 017) № ОД/П-14-556 НЮ від 18.07.2014 року. У зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язань, передбачених договором позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 545901,40 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, просить в задоволенні позову відмовити. У відзиві на позов відповідача зазначає, що додатковою угодою №2 від 15.01.2015 року строк дії спірного договору продовжений до 31.12.2015 року, у зв'язку з чим, на його думку, і зобов'язання сторін в частині строків виконання робіт також змінились, а відтак у позивача відсутні підстави для застосування штрафних санкцій за порушення строку, який вже змінений. Також відповідач звертає увагу на строки позовної давності щодо нарахування пені.

15.03.2016 року відповідачем подано до суду пояснення щодо обставин підписання додаткової угоди №2 про зміни ціни та строку договору. Згідно даних пояснень відповідач зазначає, що необхідність підписання додаткової угоди №2 була викликана саме неможливістю виконання договору в обумовлений строк, а отже зміна строку договору тягне за собою зміну строку виконання робіт, у зв'язку з чим відсутні підстави нарахування штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт.

22.03.2016 року від позивача надійшли пояснення по справі з урахуванням відзиву відповідача, у яких зазначає про те, що додатковою угодою №2 продовжено строк дії договору, а не строк виконання робіт. Позивач зазначає, що відповідачем вчасно не виконані зобов'язання за договором, при цьому вказує, що для прийняття робіт здійснення в подальшому оплати за виконані за договором роботи необхідно передбачити кошти на 2015 рік, а отже виникла необхідність у продовженні строку дії договору. Також позивач вказує, що сторони у п.7.5 договору змінили строк нарахуванням пені, оскільки вказали, що пеня нараховується за кожний день затримки, у зв'язку з чим просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розгляд справи був відкладений з 10.03.2016 року на 22.03.2016 року.

У судовому засіданні 22.03.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

18.07.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Укрремколіямаш" (підрядник) та державним підприємством "Одеська залізниця" (замовник) (у подальшому замовника змінено на регіональну філію "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", що підтверджується у тому числі підписаними актами виконаних робіт) укладено договір підряду, відповідно до п.1.1 якого на умовах цього договору підрядник зобов'язується надати послуги з модернізації виправно-підбивально-рихтувальної машини ВПР-02 № 017, приписки ЦМКР Знам'янка, та передати її результати замовнику, а замовник зобов'язується прийняти результати послуг та сплатити їх вартість на умовах визначених умовами цього договору. Модернізація виконується відповідно до узгодженого технічного завдання на модернізацію, дефектної відомості та планової калькуляції за наявністю відповідних потужностей та кваліфікованих працівників, які мають відповідні знання та досвід.

В подальшому Держане підприємство "Українська залізниця" було замінено на Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", що підтверджується тим, акти надання послуг до договору підписував уже позивач.

Підрядник зобов'язується надати передбачені договором послуги за рахунок власних сил та засобів. В окремих випадках (при необхідності, без якої неможливо надати послуги в повному об'ємі) із залученням субпідрядної організації з обов'язкового погодження замовником. У разі залучення субпідрядника учасник повинен додатково надати оригінал або нотаріально завірену копію договору, датованого до 31.12.2014 року між підрядником і субпідрядником (п.1.3 договору).

Відповідно до п.1.4 договору строк надання послуг: на протязі 160 календарних днів, з дня подачі в модернізацію, але не пізніше 31.12.2014 року (додаток 2).

Підрядник зобов'язаний надати передбачені цим договором послуги на протязі 160 календарних днів, з дня подачі в модернізацію, але не пізніше 31.12.2014 року (додаток 2) п.3.10 договору.

Місце надання послуг на території підрядника. Колійна машина подається для виконання модернізації за рахунок замовника за адресою: 49000, м. Дніпропетровськ, Аеродром (п.2.2 договору).

Ціна модернізації колійної машини визначена двостороннім протоколом погодження ціни (додаток 3) та калькуляції на модернізацію (додаток 5) з розшифровками по позиціям, котрі є невід'ємною частиною даного договору (п.4.1 договору). Розрахунки за надані послуги здійснюються протягом 120 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг, але не раніше дати затвердження (погодження) в установленому порядку річного фінансового плану замовника (п.4.4 договору).

Згідно з п.4.7 договору загальна сума договору складає: 12 500 000,00 грн. у т.ч. ПДВ 2083333,33 грн.

Відповідно до п.11.3 договору даний договір набирає чинності від дати його підписання та діє до 31.12.2014 року, а в частині розрахунків до остаточного виконання.

Сторонами погоджено та підписано додатки №1, 2, 3, 4, 5 до договору.

Додатковою угодою №2 від 15.01.2015 року сторонами внесено зміни до договору №ОД/П-14-556 НЮ від 18.07.2014 року, а саме п.1.2 виклали у наступній редакції: надання послуг з модернізації колійної машини, переданої замовником підряднику, здійснюється відповідно до діючих "Положення про планово-запобіжний ремонт спеціального самохідного рухомого складу" ЦП-0189, затвердженого наказом 289-Ц від 17.06.2008 року та тимчасовим нормам до положення затвердженим наказом від 30.05.2013 року №ЦЗ-1-8/524 (надалі ЦП-0189), а також специфікації на модернізацію колійної машини (додаток 1/1) та графіка подачі в модернізацію (додаток 2). Додатки є невід'ємною частиною цього договору. Також сторонами змінено п.4.1 договору: ціна модернізації колійної машини визначена двостороннім протоколом погодження ціни (додаток 3/1) та калькуляції на модернізацію (додаток 5/1) з розшифровками по позиціям, котрі є невід'ємною частиною цього договору. Загальна суму договору складає: 12 200 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 2 033 333,33 грн. (п.4.7 договору в редакції додаткової угоди №2).

Пункт 11.3 договору, згідно додаткової угоди №2, сторони виклали у наступній редакції: даний договір набирає чинності від дати його підписання та діє до 31.12.2015 року а в частині розрахунків до повного виконання зобов'язань.

Пунктом 2 додаткової угоди №2 від 15.01.2015 року визначено, що з моменту підписання додаткової угоди №1, 3, 5 вважати такими що втратили чинність. Інші пункти договору, необумовлені цією додатковою угодою, залишаються без змін (п.4 додаткової угоди №2).

В підтвердження виконання умов договору між сторонами складені акти приймання-здачі наданих послуг за договором №ОД/П-14/556-НЮ від 18.07.2014 року.

Згідно акту №1 від 04.09.2014 року відповідачем надані послуги з модернізації машини ВПР-02 №017 по першому етапу, вартість яких складає 3 500 000,00 грн. (а.с.49-50).

За актом №2 від 24.12.2014 року відповідачем надані позивачу послуги з модернізації машини ВПР-02 №017 по другому етапу, вартість яких складає 6 500 000,00 грн. (а.с.51-52).

Актом №3 від 23.12.2015 року підтверджується надання третього етапу послуг послуги з модернізації машини ВПР-02 №017, вартість якого складає 2 050 118,94 грн.(а.с.53-54).

Таким чином, всього надані послуги на загальну суму 12 050,118,94 грн.

Позивач зазначає, що послуги з модернізації машини ВПР-02 №017 на суму 2 050 118,94 грн. надані з порушенням строку, який згідно договору встановлений до 31.12.2014 року та не змінювався. Також позивачем зазначено, що вартість ненаданих послуг станом на 01.02.2016 року становить 149 881,06 грн.

Причиною спору є порушення відповідачем умов договору №ОД/П-14/556-НЮ від 18.07.2014 року в частині своєчасного виконання обумовлених робіт.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктами 1.4 та 3.10 договору послуги за цим договором надаються протягом 160 календарних днів, з дня подачі в модернізацію, але не пізніше 31.12.2014 року (додаток 2).

Відповідач вважає, що сторони при підписанні додаткової угоди №2 до договору, змінивши строк дії договору, автоматично продовжили і строк виконання робіт.

У зв'язку з цим, суд звертає увагу сторін на відмінності термінів "строк дії договору" та "строк виконання робіт".

Згідно вказаної додаткової угоди сторонами змінено лише строк дії договору, який жодним чином не змінює строк виконання робіт. Тобто, строк дії договору та строк виконання робіт за договором є різними поняттями за своїм значенням та неможливо їх об'єднувати в одне поняття. Строком дії договору є період у часі, в межах якого сторони виконують свої зобов'язання обумовлені цим договором, тобто строк договору визначається для виконання обов'язків обох сторін, у тому числі і обов'язку позивача з оплати виконаних робіт. А строк виконання робіт - є періодом у часі протягом якого сторона має виконати певні роботи (надати послуги).

Позивач вказує, що строк дії договору продовжено, оскільки це необхідно для передбачення у бюджеті на наступний рік фінансування цього договору.

Також матеріалами справи підтверджується, що зміни в додаток 2, яким саме і визначено строк виконання робіт, до договору не вносилися. Отже, строк виконання робіт є таким, що настав 31.12.2014 року.

Позивач зазначає, що строк виконання обумовлених договором робіт (надання послуг) сплив 31.12.2014 року, вартість ненаданих послуг до 23.12.2015 року складала 2 200 000,00 грн.

Відповідно до п. 7.5 договору у випадку порушення терміну надання послуг підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми ненаданих послуг за кожен день затримки.

Позивач нарахував та заявив до стягнення пеню за період з 01.01.2015 року по 23.12.2015 року у розмірі 545 901,40 грн.

Частиною 1 ст. 216 та частиною 2 ст. 217 Господарського кодексу України передбачена господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі передбаченому договором згідно з частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Право учасників господарських відносин встановлювати інші ніж передбачено Цивільним кодексом України види забезпечення виконання зобов'язань визначено частиною 2 ст. 546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов'язань встановленням окремого виду відповідальності - договірної санкції, за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань. Передбачена сторонами договірна санкція, яку сторони назвали пенею, відповідає принципу свободи договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.11.2010 року по справі №14/80-09-2056.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 01.01.2015 року по 23.12.2015 року у розмірі 545 901,40 грн.

У той же час, частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторонами у договорі не визначено іншого періоду нарахування пені.

Посилання позивача у своїх поясненнях, поданих до суду 22.03.2016 року, на те що сторонами у договорі визначено інший період нарахування пені, оскільки у п.7.5 договору зазначено, що пеня нараховується за кожний день затримки, не є зміною періоду, а є лише частиною визначення поняття терміну пеня.

Позивач нараховує пеню за період з 01.01.2015 року по 23.12.2015 року.

Отже, з урахуванням вищевикладеного нарахування пені має припинитися зі спливом шестимісячного терміну, а отже 30.06.2016 року (з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року 6 місяців).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 3 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У відзиві відповідач вказує на позовну давність. Суд розцінює відзив, у якому відповідач заперечує проти позову у тому числі з підстав пропуску позивачем позовної давності, у якості заяви про застосування строків позовної давності.

Позивач звернувся з позовом до суду 24.02.2016 року (дата експрес накладної (а.с.75)), а отже пропустив строк позовної давності щодо стягнення пені за період з 01.01.2015 року по 23.02.2016 року.

Таким чином, з урахуванням викладеного вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню за період з 24.02.2015 року по 30.06.2015 року (шість місяців) на суму 2 220 000,00 грн. у розмірі 226 622,47 грн.

Також суд звертає увагу, що сума штрафних санкцій не підлягає зменшенню за ст.233 Господарського процесуального кодексу України, оскільки дана сума є співрозмірною до вартості робіт, виконання яких відповідач затримав більше, ніж на рік. Також розмір стягуваної штрафної санкції зменшено у зв'язку з застосуванням позовної давності. За таких обставин зменшення, навіть мінімальне, розміру пені не відповідатиме вимогам ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8 188,53 грн., у той час як підлягав сплаті судовий збір у розмірі 8 188,52 грн. (1,5 відсотка ціни позову), тобто позивачем внесено судовий збір у більшому розмірі на 0,01 грн., ніж встановлено законом.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір" у випадку внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається виключно за клопотанням особи. На час прийняття рішення такого клопотання не надходило, що не позбавляє позивача права подати зазначене клопотання після прийняття рішення.

Розподілу підлягає судовий збір у розмірі 8 188,52 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 3 399,34 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 2, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Укрремколіямаш" (49000, м. Дніпропетровськ, Аеродром, ідентифікаційний код 25523822) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ідентифікаційний код 40081200) пеню у розмірі 226 622,47 грн. та судовий збір у розмірі 3 399,34 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.03.2016 року.

Суддя О.М. Крижний