ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

29 березня 2016 року Справа № 5016/2646/2012(18/65)

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі Татаревич М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

кредитори:

1) Комунальне підприємство Миколаївкомунтранс (54042, м. Миколаїв, вул. Скороходова, 199),

2) Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41),

3) Державна податкова інспекція у Корабельному районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби (54052, вул. Артема, 1-а),

банкрут: Дочірнє підприємство комунального підприємства Миколаївкомунтранс Абонентська служба Корабельний (54050, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 36486734),

ліквідатор: арбітражний керуючий ОСОБА_1 (поштова адреса: 54055, м. Миколаїв, а/с 151),

про банкрутство,

за участю представників учасників процесу:

від кредиторів:

1) КП Миколаївкомунтранс: ОСОБА_2 довіреність за вих. № 8 від 12.01.2016,

2) МОТВ АМК України: ОСОБА_3 довіреність № 10 від 08.05.2015,

3) ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва: не зявився,

ліквідатор банкрута: арбітражний керуючий ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2012 (суддя Давченко Т.М.) порушено провадження у справі № 5016/2646/2012(18/65) за заявою боржника Дочірнього підприємства комунального підприємства Миколаївкомунтранс Абонентська служба Корабельний (далі ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний) про його банкрутство за ознаками ст. 51 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у попередній редакції чинній до 18.01.2013 включно), яка передбачає особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником.

Постановою господарського суду від 29.01.2013 боржника було визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру [із застосуванням наслідків введення ліквідаційної процедури, передбачених положеннями Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом у новій редакції згідно із Законом України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI (із змінами та доповненнями) (далі Закон про банкрутство)], ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4І.).

Ухвалою господарського суду від 29.09.2014 усунуто ОСОБА_4 від виконання обовязків ліквідатора ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1О.).

Ухвалою господарського суду від 05.05.2015 затверджено реєстр вимог кредиторів ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний на загальну суму 71 882,36 грн. наступного змісту:

Перша черга:

- Комунальне підприємство (КП) Миколаївкомунтранс витрати на оплату судового збору 1 147,00 грн.;

Друга черга: вимоги відсутні.

Третя черга: вимоги відсутні.

Четверта черга:

- Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі МОТВ АМК України) 17 000,00 грн.;

- КП Миколаївкомунтранс 22 648,82 грн.;

Пята черга: вимоги відсутні.

Шоста черга:

- МОТВ АМК України 17 000,00 грн.;

- Державна податкової інспекція у Корабельному районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби (далі ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва) 14 086,54 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2015 було задоволено клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_1 про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди арбітражному керуючому; затверджено звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого ОСОБА_1 при виконанні обовязків ліквідатора ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний за період з 29.09.2014 по 17.07.2015 на загальну суму 46 832,81 грн.; стягнуто з КП Миколаївкомунтранс на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 15 501,66 грн.; стягнуто з ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 9 179,23 грн.; стягнуто з МОТВ АМК України на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 22 151,92 грн.

Іншою ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2015 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний станом на 26.06.2015; ліквідовано ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний; провадження у справі припинено; повноваження ліквідатора ОСОБА_1 припинено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 апеляційні скарги КП Миколаївкомунтранс та МОТВ АМК України задоволено, а ухвали Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2015 по справі № 5016/2646/2012(18/65) про затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди та від 21.07.2015 по справі № 5016/2646/2012(18/65) про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу скасовано; відмінено державну реєстрацію припинення юридичної особи ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний, проведену за ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2015 у справі № 5016/2646/2012(18/65); приписано направити копію постанови Реєстраційній службі Миколаївського міського управління юстиції; справу повернуто Господарському суду Миколаївської області для подальшого розгляду.

Згідно розпорядження керівника апарату Господарського суду Миколаївської області № 290 від 22.09.2015 було здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 5016/2646/2012(18/65) на підставі прийнятої апеляційною інстанцією постанови від 27.08.2015.

За результатами повторного автоматизованого розподілу, справу № 5016/2646/2012(18/65) передано на розгляд судді Адаховській В.С. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2015).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.09.2015 дану справу прийнято до свого провадження суддею Адаховською В.С., розгляд справи призначено на 20 жовтня 2015 року, зобовязано ліквідатора банкрута не пізніше ніж за три робочі дні до дати проведення судового засідання надати суду (з урахуванням приписів та зауважень суду апеляційної інстанції, викладених у постанові від 27.08.2015), належні та допустимі докази, що мають значення для розгляду даної справи.

28.09.2015 до господарського суду від КП Миколаївкомунтранс [від імені комітету кредиторів] надійшло клопотання за вих. № 264 від 28.09.2015 про припинення повноважень ліквідатора разом із протоколом засідання комітету кредиторів ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний б/н від 11.09.2015 (Т. 4, а. с. 10-12).

Враховуючи надходження до господарського суду вищевказаного клопотання (у якому відсутня кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень ліквідатора банкрута в даній справі), з метою дотримання розумних строків його розгляду, Господарським судом Миколаївської області 20.10.2015 вчинено електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого для призначення у справі про банкрутство ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний.

За результатами запиту автоматизованою системою надано довідку від 20.10.2014 щодо кандидатури арбітражного керуючого, згідно якої визначено кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_5 (далі ОСОБА_5В.) (свідоцтво № 243 від 25.02.2013).

Ухвалою суду від 20.10.2015 розгляд справи було відкладено на 25 листопада 2015 року; зобовязано ліквідатора банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_1 виконати вимоги п. 3 ухвали Господарського суду Миколаївської області від 23.09.2015 у даній справі; призначено до розгляду в судовому засіданні клопотання КП Миколаївкомунтранс [від імені комітету кредиторів] за вих. № 264 від 28.09.2015 про припинення повноважень ліквідатора; зобовязано КП Миколаївкомунтранс надати суду докази наявності повноважень на складання, підписання та подання до Господарського суду Миколаївської області від імені комітету кредиторів клопотання за вих. № 264 від 28.09.2015 про припинення повноважень ліквідатора; зобовязано ліквідатора банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_1 надати суду протокол засідання комітету кредиторів ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний від 24 вересня 2015 року та протоколи наступних засідань комітету кредиторів до дати проведення наступного судового засідання (у разі їх наявності); зобовязано арбітражного керуючого ОСОБА_5 (свідоцтво № 243 від 25.02.2013) відповідно до ст. 114 Закону про банкрутство надати суду заяву на участь у даній справі з відомостями про арбітражного керуючого згідно положень Розділу VIII Закону про банкрутство та документами, що підтверджують право на зайняття відповідною діяльністю (належним чином засвідчені копії: Свідоцтва Міністерства юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), диплома (ів) про освіту; відомості щодо досвіду та показників роботи у попередніх справах; кількість справ, у яких бере участь арбітражний керуючий в теперішній час); докази технічної можливості виконувати обовязки ліквідатора банкрута, який знаходиться у м. Миколаїв, з урахуванням проживання арбітражного керуючого в м. Кривий Ріг.

24.11.2015 до господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання № 02-01/05/420 від 23.11.2015, у якому ліквідатор просить суд затвердити звіт та ліквідаційний баланс ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний, припинити провадження у справі. Звіт № 02-01/05/292 від 11.09.2015 та відповідні підтверджуючі документи, серед яких ліквідаційний баланс банкрута станом на 11.09.2015, ліквідатором подано разом із зазначеним клопотанням.

25.11.2015 до суду від ліквідатора банкрута надійшло клопотання № 02-01/05/300 від 11.09.2015 про затвердження звіту про винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого (Т. 4, а. с. 100-105).

Ухвалою суду від 25.11.2015 клопотання КП Миколаївкомунтранс [від імені комітету кредиторів] за вих. № 264 від 28.09.2015 про припинення повноважень ліквідатора залишено без розгляду; розгляд справи відкладено на 17 грудня 2015 року; призначено до розгляду в судовому засіданні клопотання ліквідатора банкрута № 02-01/05/300 від 11.09.2015 про затвердження звіту про винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого; призначено до розгляду в судовому засіданні звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута станом на 11.09.2015 (клопотання № 02-01/05/420 від 23.11.2015).

15.12.2015 до господарського суду від арбітражного керуючого ОСОБА_5 надійшла заява б/н від 08.12.2015 про відмову арбітражного керуючого від участі у справі (Т. 4, а. с. 120).

16.12.2015 до суду від кредиторів КП Миколаївкомунтранс та МОТВ АМК України надійшло спільне клопотання за вх. № 23325/15 від 16.12.2015 про припинення повноважень ліквідатора (Т. 4, а. с. 122-123).

Ухвалою суду від 17.12.2015 розгляд справи відкладено на 26 січня 2016 року; призначено до розгляду в судовому засіданні клопотання КП Миколаївкомунтранс та МОТВ АМК України за вх. № 23325/15 від 16.12.2015 про припинення повноважень ліквідатора; запропоновано ліквідатору банкрута надати суду відзив на клопотання КП Миколаївкомунтранс та МОТВ АМК України за вх. № 23325/15 від 16.12.2015 про припинення повноважень ліквідатора; призначено до розгляду в судовому засіданні клопотання КП Миколаївкомунтранс за вих. № 340 від 17.12.2015; зобовязано КП Миколаївкомунтранс надати суду: лист № 385 від 11.06.2013, на який міститься посилання у клопотанні за вих. № 340 від 17.12.2015; письмові відомості стосовно того, у якої особи кредитор просить витребувати відповідний доказ, а саме щомісячні виписки з поточного рахунку № 7972 в ПуАТ Фідобанк; письмовий виклад обставин, що перешкоджають самостійному наданню заявником відповідного доказу, а саме щомісячних виписок з поточного рахунку № 7972 в ПуАТ Фідобанк; письмові обґрунтовані відомості щодо підстав, з яких випливає, що цей доказ (щомісячні виписки з поточного рахунку № 7972 в ПуАТ Фідобанк) має особа, у якої заявник просить його витребувати. Явку кредиторів та ліквідатора банкрута визнано обовязковою.

Враховуючи надходження до господарського суду клопотання КП Миколаївкомунтранс та МОТВ АМК України за вх. № 23325/15 від 16.12.2015 про припинення повноважень ліквідатора (у якому відсутня кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень ліквідатора банкрута в даній справі), з метою дотримання розумних строків його розгляду, Господарським судом Миколаївської області 18.12.2015 вчинено електронний запит на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого для призначення у справі про банкрутство ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний.

За результатами запиту автоматизованою системою надано довідку від 18.12.2015 щодо кандидатури арбітражного керуючого, згідно якої визначено кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6В.) (свідоцтво № 993 від 29.05.2013).

Ухвалою суду від 18.12.2015 зобовязано арбітражного керуючого ОСОБА_6 (свідоцтво № 993 від 29.05.2013) відповідно до ст. 114 Закону про банкрутство надати суду заяву на участь у даній справі з відомостями про арбітражного керуючого згідно положень Розділу VIII Закону про банкрутство та документами, що підтверджують право на зайняття відповідною діяльністю (належним чином засвідчені копії: Свідоцтва Міністерства юстиції України про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), диплома (ів) про освіту; відомості щодо досвіду та показників роботи у попередніх справах; кількість справ, у яких бере участь арбітражний керуючий в теперішній час); докази технічної можливості виконувати обовязки ліквідатора банкрута; доведено до відома арбітражного керуючого ОСОБА_6, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 17.12.2015 у даній справі розгляд справи відкладено на 26 січня 2016 року.

22.12.2015 до господарського суду від арбітражного керуючого ОСОБА_6 надійшла заява за вих. № 01-19/553 від 21.12.2015 про відмову від участі в справі (Т. 4, а. с. 156).

25.01.2016 від КП Миколаївкомунтранс до суду надійшли наступні документи:

- заперечення за вих. № 21 від 25.01.2016 на клопотання ліквідатора банкрута № 02-01/05/300 від 11.09.2015 (Т. 4, а. с. 165-166);

- на виконання вимог ухвали від 17.12.2015, письмові пояснення за вих. № 22 від 25.01.2016 разом з витребуваним доказом (Т. 4, а. с. 167-169).

26.01.2016 від КП Миколаївкомунтранс до суду надійшли пояснення від 26.11.2015 щодо підстав припинення повноважень ліквідатора (Т. 4, а. с. 170-171).

26.01.2016 від ліквідатора банкрута до суду надійшли наступні документи:

- відзив № 02-01/07/9 від 22.01.2016 на клопотання КП Миколаївкомунтранс та МОТВ АМК України за вх. № 23325/15 від 16.12.2015 про припинення повноважень ліквідатора і на клопотання КП Миколаївкомунтранс за вих. № 340 від 17.12.2015 про витребування доказів з доданими до вказаного відзиву підтверджуючими документами (Т. 4, а. с. 172-182);

- заява № 02-01/07/10 від 22.01.2016 [у додаток до клопотання № 02-01/05/300 від 11.09.2015] з доданими до неї документами (Т. 4, а. с. 183-188).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2016 було відмовлено в задоволенні клопотання КП Миколаївкомунтранс та МОТВ АМК України за вх. № 23325/15 від 16.12.2015 про припинення повноважень ліквідатора; уточнене клопотання ліквідатора банкрута № 02-01/05/300 від 11.09.2015 про затвердження звіту про винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого в частині затвердження звіту задоволено; затверджено звіт ліквідатора ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний арбітражного керуючого ОСОБА_1 № 02-01/05/291 від 11.09.2015 про нарахування і виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за період з 29.09.2014 по 09.09.2015 на суму 124 373 (сто двадцять чотири тисячі триста сімдесят три) грн. 17 коп.; розгляд справи (в т. ч. розгляд звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута) відкладено на 23 лютого 2016 року о 10 год. 00 хв.; доведено до відома учасників у справі про банкрутство ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний, що уточнене клопотання ліквідатора банкрута № 02-01/05/300 від 11.09.2015 про затвердження звіту про винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого в частині стягнення грошової винагороди буде розглядатися судом у судовому засіданні з розгляду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута.

23 лютого 2016 року судове засідання в Господарському суді Миколаївської області не відбулося в звязку з надісланням справи № 5016/2646/2012(18/65) до Одеського апеляційного господарського суду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 апеляційну скаргу КП Миколаївкомунтранс задоволено частково, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2016 по справі № 5016/2646/2012(18/65) змінено, виклавши пункт 3 її резолютивної частини у наступній редакції:

Затвердити звіт ліквідатора ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний арбітражного керуючого ОСОБА_1 № 02-01/05/291 від 11.09.2015 про нарахування і виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за період з 29.09.2014 по 09.09.2015 на суму 88 568,88 грн.;

в решті ухвалу залишено без змін; справу повернуто Господарському суду Миколаївської області для розгляду.

15.03.2016 справа № 5016/2646/2012(18/65) надійшла до Господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.03.2016 розгляд справи (в т. ч. розгляд звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута) призначено на 29 березня 2016 року об 11 год. 30 хв.; доведено до відома учасників у справі про банкрутство ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний, що уточнене клопотання ліквідатора банкрута № 02-01/05/300 від 11.09.2015 про затвердження звіту про винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого в частині стягнення грошової винагороди буде розглядатися судом у судовому засіданні з розгляду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута. Явку кредиторів та ліквідатора банкрута визнано обовязковою.

Усі учасники провадження у даній справі належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (Т. 5, а. с. 51-55).

29.03.2016 до господарського суду від КП Миколаївкомунтранс надійшло клопотання за вих. № 97 від 29.03.2016 про витребування доказів по справі з доданими до нього документами (Т. 5, а. с. 56-59).

У судовому засіданні 29.03.2016 повноважний представник зазначеного кредитора просив суд залишити подане клопотання без розгляду в звязку з наявністю у матеріалах справи доказів, про які йдеться у заявленому клопотанні.

З метою дотримання процесуальних прав учасника процесу, клопотання КП Миколаївкомунтранс за вих. № 97 від 29.03.2016 вважається судом таким, що не було подано до господарського суду, а тому залишено без розгляду.

Також 29.03.2016 до господарського суду надійшли наступні документи:

- від КП Миколаївкомунтранс пояснення по даній справі за вих. № 98 від 29.03.2016 з доданими до них документами (Т. 5, а. с. 60-78);

- від ліквідатора банкрута уточнення до клопотання № 02-01/05/300 від 11.09.2015 (Т. 5, а. с. 79).

29.03.2016 у судове засідання зявилися ліквідатор банкрута, представники КП Миколаївкомунтранс та МОТВ АМК України.

Представник ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва в засідання не зявився, про причини незявлення суд не повідомив, жодних пояснень, зауважень або заперечень щодо поданих ліквідатором банкрута документів суду не надав, і таким чином не скористався наданими йому ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) процесуальними правами.

Так, ст. 22 ГПК України встановлено, що сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

У відповідності до приписів ст. 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників процесу, суд дійшов такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Згідно зі ст. 9 Закону про банкрутство справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Згідно з ч. 4 ст. 40 Закону про банкрутство у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) учасників ліквідаційної процедури та здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

У відповідності до Розділу V ГПК України в господарському процесі сторонами подаються господарському суду відповідні докази, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Розглянувши звіт ліквідатора з доданими до нього документами, а також усі наявні в матеріалах справи докази, та ліквідаційний баланс банкрута, суд дійшов висновку про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута, ліквідацію юридичної особи ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний та припинення повноважень ліквідатора, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону про банкрутство після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються:

відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси;

відомості про реалізацію обєктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу;

копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна;

реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів;

документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів;

довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню;

для акціонерних товариств копія розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій, засвідчена ОСОБА_7 комісією з цінних паперів та фондового ринку;

для емітентів цінних паперів копія звіту про наслідки погашення цінних паперів, засвідчена ОСОБА_7 комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Звіт ліквідатора має бути схвалений комітетом кредиторів, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника (для державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків).

Про час і місце судового засідання, у якому має розглядатися звіт і ліквідаційний баланс, господарський суд повідомляє ліквідатора та членів комітету кредиторів.

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Як вбачається із матеріалів даної справи, ліквідатором банкрута подавався до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний станом на 26.06.2015, які було затверджено ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2015.

Із поданих у справу доказів слідує, що, на виконання вимог ухвали Господарського суду Миколаївської області 29.09.2014, ліквідатором банкрута 12.12.2014 та 23.12.2014 було прийнято документи, печатки, штампи банкрута в попереднього ліквідатора ОСОБА_4, а також інформацію відповідно до якої:

1. Працівників на підприємстві немає;

2. Заборгованості із виплати заробітної плати по підприємству немає;

3. Заробітна плата нарахована працівникам підприємства виплачена;

4. Основні засоби на підприємстві відсутні;

5. На підприємстві охорони основних засобів немає у звязку із їх відсутністю;

6. Посадових інструкцій, договорів матеріальної відповідальності немає, т.я. немає працівників і основних засобів;

7. Проколи зборів кредиторів не знайдено.

З метою залучення для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб, в порядку передбаченому ч. 4 ст. 98 Закону про банкрутство укладено договір № АУ-Б-03/031114 від 03.11.2014 з ФОП ОСОБА_8 (з оплатою діяльності за рахунок боржника), предметом якого було юридичне супроводження (у т. ч. з виявлення та стягнення дебіторської заборгованості), інша представницька діяльність. Загальна вартість послуг за договором склала 10 000 грн.

Після затвердження Господарським судом Миколаївської області реєстру вимог кредиторів ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний на загальну суму 71 882,36 грн. ухвалою від 05.05.2015, ліквідатором ініційовано проведення загальних зборів кредиторів 02.06.2015. Збори не відбулись у звязку із відсутністю на них двох третин кредиторів.

Ліквідатором ініційовано проведення загальних зборів кредиторів 17.06.2015, на яких сформовано комітет кредиторів у кількості 2 членів, а саме КП Миколаївкомунтранс та МОТВ АМК України.

Відповідно до листа ДПІ в Корабельному районі м. Миколаєва від 11.02.2015 № 376/9/14-05-10-09 у банкрута був відкритим єдиний поточний рахунок № 7972 в ПУАТ Фідобанк, МФО 300175.

Ліквідатором забезпечено виготовлення банківських карток із зразками підписів, відповідні документи подано до установи банку ПУАТ Фідобанк, у якій отримано доступ до рахунків банкрута.

На рахунку було виявлено 9 824,72 грн., які використані наступним чином:

- 9 628,44 грн. витрати, повязані з провадженням у справі про банкрутство, а саме: часткова оплата послуг ФОП ОСОБА_8 (розрахункова квитанція № 3 від 09.04.2015);

- 96,28 грн. комісія банку (документ 269553253 від 09.04.2015);

- 100,00 грн. плата за проведення розрахунків по рахунку клієнта (документ № 27337233 від 05.05.2015).

Закриття рахунку підтверджується довідкою ПУАТ Фідобанк від 11.06.2015 № 25-3-13/2855-ЮЗРД.

Про відсутність корпоративних прав у банкрута свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20258868 від 14.03.2015.

Відсутність активів (матеріальних і нематеріальних) в банкрута підтверджується такими відомостями:

1. Листом ТУ Держгірпромнагляду у Миколаївській області від 09.12.2014 № 01-08.02/265;

2. Інформаційною довідкою у формі відмітки на запиті Відділу технічного нагляду Держсільгоспінспекції в Миколаївській області на листі від 19.11.2014 № 02-01/5016/2646/2012(18/65)/345;

3. ОСОБА_7 комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26.12.2014 № 09/04/24812/нк;

4. ОСОБА_9 надання послуг, повязаних з використанням автомобільних засобів, з обслуговування м. Миколаїв УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 25.10.2014 № 321;

5. Довідкою ГУ Держземагенства у Миколаївській області від 24.03.2015 № 33-14-0.3-9685/2-14 про відсутність відомостей про зареєстровані земельні ділянки;

6. Інформацією з Реєстру цивільних повітряних суден України на 27.03.2015, а також листом Державіаслужби України від 13.01.2015 №т20.1.19-195;

7. Листом ДФС України від 16.04.2015 № 3533/5/99-99-24.02.01.15 про відсутність інформації стосовно товарів, ввезених на митну територію України та вивезених за межі митної території України;

8. Інформаційною довідкою Укрморрічінспекції від 23.01.2015 за вих. № 65-05/1/1-15 про відсутність записів стосовно боржника в електронній версії Державного судового реєстру України та Суднової книги України.

Від Філії Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг отримано відмову в наданні інформації № 06-930 від 23.12.2014р. та виставлений рахунок-фактуру на суму 720 грн.

Від ДС Інтелектуальної власності України отримано відмову в наданні інформації від 19.01.2015 № 1-12/114 та повідомлено про офіційне джерело веб-портал служби.

Відповідно до відкритих ресурсів, за посилками ДС Інтелектуальної власності України з офіційної адреси http://sips.gov.ua/ua/systems.html, отримано відомості про відсутність зареєстрованих за банкрутом прав на обєкти інтелектуальної власності.

З метою отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, було подано до господарського суду клопотання про зобовязання Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області надати суду інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо прав власності, інших речових прав, державної реєстрації обтяжень та державної реєстрації іпотек обєктів нерухомого майна, зареєстрованих за банкрутом.

Відповідно до отриманої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо субєкта (боржника) від 23.04.2015 № 36696203 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні.

Відповідно до отриманої інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо прав власності, інших речових прав, державної реєстрації обтяжень та державної реєстрації іпотек обєктів нерухомого майна, щодо боржника:

- у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні;

- у Державному реєстрі іпотек відомості відсутні;

- у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомості відсутні.

Від Архівного відділу Миколаївської міської ради за № 179/19.02.01-20 від 15.01.2015, отримано відомості про те, що документи, утворені діловодством боржника на зберігання до сектору інформації та використання документів ліквідованих установ архівного відділу не надходили.

Документація (бухгалтерська, кадрова та інша) боржника прийнята на архівне збереження КЖЕП Центрального району на підставі Розпорядження Миколаївського міського Голови від 27.06.2012 № 197р Про внесення доповнень до Розпорядження міського Голови від 13.06.2012 № 177р Про створення ліквідаційної комісії з ліквідації дочірніх підприємств КП Миколаївкомунтранс та передачу документів.

Про відсутність обтяжень рухомого майна боржника свідчить витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 46579559 від 17.03.2015.

Про відсутність відкритих виконавчих проваджень стосовно боржника свідчить скорочений витяг з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень № 111529 від 17.03.2015 та лист Корабельного ВДВС ММУЮ № 29054 від 22.12.2014.

Печатка та штамп банкрута були знищені ліквідатором за актом від 26.06.2015.

У ліквідатора були відсутні достовірні відомості про розмір активів боржника на дату відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно передавального ліквідаційного балансу ліквідатора ОСОБА_4 розмір активів на початок ліквідаційної процедури складав 293,1 тис. грн.

Рішенням комітету кредиторів від 17.06.2015 усі види дебіторської заборгованості банкрута у повному обсязі прощено (списано) у звязку із визнанням дебіторської заборгованості безнадійною на підставі абз. а пп. 14.1.11. п. 14.1. ст. 14 ПКУ, як заборгованість за зобовязаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Розмір кредиторської заборгованості станом на 21.07.2015 складав 71 882,36 грн.

Звіт ліквідатора ДП КП Миколаївкомунтранс Абонентська служба Корабельний був розглянутий та схвалений рішенням комітету кредиторів від 26.06.2015, яким, у тому числі, зобовязано ліквідатора подати звіт до суду.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2015 було затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний станом на 26.06.2015; ліквідовано ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний; провадження у справі припинено; повноваження ліквідатора ОСОБА_1 припинено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 апеляційні скарги КП Миколаївкомунтранс та МОТВ АМК України задоволено, а ухвали Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2015 по справі № 5016/2646/2012(18/65) про затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди та від 21.07.2015 по справі № 5016/2646/2012(18/65) про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу скасовано; відмінено державну реєстрацію припинення юридичної особи ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний, проведену за ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2015 у справі № 5016/2646/2012(18/65); приписано направити копію постанови Реєстраційній службі Миколаївського міського управління юстиції; справу повернуто Господарському суду Миколаївської області для подальшого розгляду.

Скасовуючи ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2015 про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу, колегією Одеського апеляційного господарського суду зазначено наступне:

Враховуючи той факт, що припинення провадження у справі про банкрутство ДП КП Миколаївкомунтранс виключає подальшу можливість вирішення питання по оплаті послуг арбітражного керуючого ОСОБА_1, колегія суддів приходить до висновку щодо передчасності ухвали господарського суду Одеської області від 21.07.2015 р. про припинення провадження у справі ДП КП Миколаївкомунтранс, у звязку з чим остання підлягає скасуванню з направленням справи до господарського суду Одеської області для розгляду в іншому складі суду (п. 7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 р. № 01-06/1862/2013).

Тобто, недоліків звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута судом апеляційної інстанції виявлено не було.

Також, у постанові Одеського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 зазначено наступне:

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про порушення справи про банкрутство ДП КП Миколаївкомунтранс було додано витяг з Бюлетеня державної реєстрації № 218 (18) від 06.07.2012 р. про опублікування відомостей про прийняття рішення про припинення ДП КП Миколаївкомунтранс та прийняття кредиторських вимог у визначений строк.

Натомість, до заяви не був доданий витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб з даними щодо перебування ДП КП Миколаївкомунтранс в стані припинення. Такий витяг наданий лише 18 грудня 2012 року, тоді як справа порушена 29 листопада 2012 року.

Не міститься доказів повідомлення явних кредиторів, зокрема, Миколаївського територіального відділення Антимонопольного комітету України, який є кредитором банкрута згідно до рішення господарського суду Миколаївської області від 13.12.2011 р. у справі № 5016/3642/2011(1/223).

Окрім цього, головою ліквідаційної комісії ДП КП Миколаївкомунтранс до заяви не були надані відомості про рахунки банкрута та їх закриття згідно до приписів ч. 3 ст. 111 ЦК України, про що також згадується в акті ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва від 18.10.2012 р.

Відсутні в матеріалах справи й докази повідомлення та своєчасного надання органам Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи, у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку на виконання ч. 7 ст. 111 ЦК України.

При цьому, дослідження зазначених вище обставин необхідно для зясування наявності чи відсутності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство за правилами ст. 51 Закону, а тому документи, що обґрунтовують такі обставини, повинні бути в наявності та зясовані саме на момент порушення справи про банкрутство за спрощеною процедурою.

Документи, що підтверджують дотримання ліквідаційною комісією всіх вимог ЦК України, ГК України щодо проведення дій, які передують зверненню до суду із заявою про порушення справи про банкрутство на підставі ст. 51 Закону про банкрутство, не можуть бути надані суду після порушення справи, оскільки на відміну від позовного провадження, порушення справи про банкрутство тягне за собою ряд правових наслідків.

Неповне зясування усіх обставин справи викликає необхідність скасування й ухвали господарського суду Миколаївської області від 21.07.2015 р. про затвердження звіту ліквідатора й ліквідаційного балансу ДП КП Миколаївкомунтранс Абонентська служба Корабельний.

Отже, суд апеляційної інстанції, керуючись повноваженнями, наданими йому процесуальним законом [згідно до ч. 1 і 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі], переглядаючи дану справу в повному обсязі, надав відповідну оцінку всім наявним у справі доказам.

У подальшому, ліквідатором банкрута, враховуючи зауваження Одеського апеляційного господарського суду, викладені в постанові від 27.08.2015, було виконано вимоги, передбачені розділом ІІІ Закону про банкрутство та за результатами проведеної роботи подано звіт та ліквідаційний баланс ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний станом на 11.09.2015 (Т. 4, а. с. 56-61).

При цьому, до зазначеного звіту було додано реєстр вимог кредиторів ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний (Т. 4, а. с. 62), інвентаризаційний опис № 1 від 18.06.2015 товарно-матеріальних цінностей (Т. 4, а. с. 63), а також наступні нові докази:

- лист № 02-01/05/299 від 11.09.2015, згідно якого в ході ліквідаційної процедури обєкти ліквідаційної маси не реалізовувались у звязку з їх відсутністю (Т. 4, а. с. 64);

- лист № 02-01/05/300 від 11.09.2015, згідно якого в ході ліквідаційної процедури договори купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна не укладались у звязку з його відсутністю (Т. 4, а. с. 65).

Крім цього, матеріали справи містять докази, що свідчать про неодноразові спроби ліквідатора, відповідно до приписів ч. 1 ст. 46 Закону про банкрутство, прозвітувати перед комітетом кредиторів (Т. 4, а. с. 89-98). Однак, комітетом кредиторів не надано ліквідатору можливості прозвітувати перед членами комітету кредиторів про проведену ним роботу.

29.03.2016 у судовому засіданні ліквідатор банкрута доповів про вжиті ним додаткові заходи до завершення ліквідаційної процедури, просив Господарський суд Миколаївської області затвердити звіт та ліквідаційний баланс ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний, припинити провадження у справі.

Представник КП Миколаївкомунтранс проти затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута заперечувала з підстав, викладених у письмових поясненнях за вих. № 98 від 29.03.2016.

Представник МОТВ АМК України підтримала позицію кредитора КП Миколаївкомунтранс.

З урахуванням усіх вищевикладених обставин, господарський суд зазначає таке.

Щодо правомірності порушення провадження у даній справі про банкрутство.

Так, провадження у даній справі було порушено ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.11.2012.

Постановою господарського суду від 29.01.2013 боржника було визнано банкрутом та відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру.

У подальшому ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2015 було затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний станом на 26.06.2015; ліквідовано ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний; провадження у справі припинено; повноваження ліквідатора ОСОБА_1 припинено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.08.2015, зокрема, ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 21.07.2015 по справі № 5016/2646/2012(18/65) про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу скасовано.

При цьому, суд апеляційної інстанції, керуючись наданими йому процесуальним законом повноваженнями, не скасував попередні судові рішення Господарського суду Миколаївської області у даній справі про банкрутство, не припинив провадження у справі про банкрутство, а повернув справу Господарському суду Миколаївської області для подальшого розгляду.

Процесуальним законодавством місцевому господарському суду не надано повноважень для перегляду та скасування своїх власних судових рішень. Такі повноваження надано судам апеляційної та касаційної інстанції. Місцевий господарський суд має враховувати зауваження та рекомендації, викладені в судових рішеннях судів вищих інстанцій.

Отже, як слідує із вищевикладеного, законних підстав надання Господарським судом Миколаївської області правової оцінки питанню порушення провадження у справі про банкрутство ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний немає.

Однак, суд вважає за доцільне зазначити наступне:

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб з даними щодо перебування ДП КП Миколаївкомунтранс в стані припинення все ж таки був наданий у справу, хоча і після порушення провадження;

- кредитором МОТВ АМК України, доказів повідомлення якого не містилося у матеріалах справи як явного кредитора в порядку досудової ліквідації боржника, було заявлено свої вимоги до боржника в порядку ч. 3 ст. 95 Закону про банкрутство; ці вимоги були розглянуті та визнані судом;

- рахунки боржника, відомості про які надані та докази закриття яких не було надано головою ліквідаційної комісії, було виявлено за закрито ліквідатором банкрута під час проведення ліквідаційної процедури в порядку Закону про банкрутство.

Що ж стосується відсутності доказів повідомлення та своєчасного надання органам Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи, у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку на виконання ч. 7 ст. 111 ЦК України, то відсутність проведення перевірок не є перешкодою для звернення до господарського суду в порядку Закону про банкрутство та порушення провадження у справі про банкрутство, а наслідком відсутності проведення перевірок є відмова державного реєстратора у проведенні державної реєстрації припинення юридичної особи, що ліквідується в досудовому порядку за рішенням власників (засновників).

Щодо відсутності в матеріалах справи довідки архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.

Відповідно до ст. 48 Закону про банкрутство ліквідатор забезпечує належне оформлення, упорядкування та зберігання всіх, у тому числі фінансово-господарських, документів банкрута протягом ліквідаційної процедури.

До винесення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи-банкрута ліквідатор зобовязаний забезпечити збереженість архівних документів банкрута і за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері архівної справи і діловодства або з уповноваженою ним архівною установою визначити місце подальшого їх зберігання.

Спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері архівної справи і діловодства або уповноважена ним архівна установа зобовязані прийняти архівні документи банкрута на зберігання без додаткових умов.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 46 Закону про банкрутство після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додається довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню.

При визначенні документів, які відповідно до законодавства підлягають довгостроковому зберігання, необхідно керуватися Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства юстиції України від 07 березня 2013 року № 400/5) (далі Перелік).

Нижченаведеними пунктами Переліку закріплено наступне.

1.4. Цей Перелік є нормативно-правовим актом, призначеним для використання всіма організаціями при визначенні строків зберігання документів, їх відборі на постійне та тривале (понад 10 років) зберігання (далі архівне зберігання) або для знищення.

1.7. Строки зберігання документів, визначені в цьому Переліку, є мінімальними, їх не можна скорочувати. Продовження в організаціях строків зберігання документів, передбачених цим Переліком, допускається у випадках, якщо ця потреба спричинена специфічними особливостями роботи конкретної організації.

2.3. Строки зберігання документів у цьому Переліку диференційовано за двома групами організацій.

2.4. До першої групи належать організації, в діяльності яких створюються документи НАФ. Дана група включає організації джерела формування НАФ повного та вибіркового прийому. Строки зберігання документів для цих організацій наведено в графі 3 цього Переліку.

Державні і комунальні організації джерела формування НАФ передають документи НАФ на постійне зберігання до державних архівів або архівних відділів міських рад в обовязковому порядку, а інші організації на підставі угод між власником документів і відповідною архівною установою.

2.5. Друга група включає організації, в діяльності яких не створюються документи НАФ. Строки зберігання документів цих організацій подано в графі 4 цього Переліку.

2.6. Строк зберігання Постійно означає, що такі документи належать до НАФ і підлягають довічному зберіганню.

2.7. Строк зберігання До ліквідації організації означає, що документи безстроково зберігаються в організації, а у разі ліквідації організації документи підлягають повторній експертизі цінності, і залежно від її результатів ті з них, які зачіпають права громадян, передаються за описами справ до місцевих архівних установ, створених органами влади Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування для зберігання архівних документів, що не належать до НАФ.

Якщо такі місцеві архівні установи на відповідній території не створені, зазначені документи передаються до державних архівних установ, архівних відділів міських рад.

Статтею 116 Закону про банкрутство встановлено правила ведення діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Так, правила ведення діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) затверджує державний орган з питань банкрутства за погодженням з центральним органом виконавчої влади з питань архівів.

Арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) ведуть і подають статистичну звітність, оперативну звітність та інформацію в порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства.

У разі припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) архів арбітражного керуючого передається до відповідного державного архіву у встановленому законодавством порядку.

Наявні в матеріалах справи № 5016/2646/2012(18/65) докази свідчать про таке.

07.07.2011 Миколаївською міською рада прийняти рішення № 7/31 про припинення комунальних підприємств шляхом ліквідації, до переліку яких входить і ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний.

Згідно розпорядження Миколаївського міського голови № 177р від 13.06.2012 було створено ліквідаційну комісію з припинення шляхом ліквідації дочірніх підприємств КП Миколаївкомунтранс та затверджено її склад.

Пунктом 2 вказаного розпорядження приписано посадовим, зокрема, ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний, вжити заходів, повязаних з ліквідацією підприємства згідно з діючим законодавством, та передати в КЖЕП Центрального району передавальний баланс, затверджений міським головою, установчі документи, штампи та печатки.

Розпорядженням Миколаївського міського голови № 197р від 27.06.2012 було внесено доповнення до розпорядження № 177р від 13.06.2012.

Зокрема, пункт 2 доповнено словами та цифрами , бухгалтерську, кадрову та іншу документацію зі строком збереження від 3 до 75 років за актом передачі.

Доповнено підпунктом 2.1 такого змісту: КЖЕП Центрального району прийняти на архівне збереження бухгалтерську, кадрову та іншу документацію вищезазначених підприємств та організувати роботу архіву з правом видачі архівних довідок з бухгалтерської, кадрової та іншої документації.

Згідно п. 7 акту приймання-передачі документів (від попереднього ліквідатора банкрута ОСОБА_4 новопризначеному ліквідатору арбітражному керуючого ОСОБА_1О.) б/н від 12.12.2014 бухгалтерська, кадрова та інша документація по підприємству ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний, згідно розпорядження Миколаївського міського голови № 197р від 27.06.2012, знаходиться на архівному зберіганні в КЖЕП Центрального району (вул. Адмірала Макарова, 7).

Відповідно до листа КЖЕП Центрального району за вих. № 184/исх від 18.08.2015 бухгалтерські та кадрові документи, зокрема, ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний прийнято на зберігання в КЖЕП Центрального району згідно розпорядження № 197р від 27.06.2012.

12.12.2014 на території КЖЕП Центрального району була проведена передача документів роботи ліквідаційної комісії від ліквідатора ОСОБА_4 новопризначеному ліквідатору ОСОБА_1

Представники КЖЕП Центрального району участі в прийманні-передачі документів між ліквідаторами не приймали, відповідних документів не підписували.

Опис прийнятих документів ліквідатором ОСОБА_1 з представником КЖЕП Центрального району не складався. Документи від ліквідатора ОСОБА_1 в КЖЕП Центрального району на зберігання не були передані.

На сьогоднішній день за документами підприємства ніхто не звертався. Документи знаходяться в окремому замкненому приміщенні без допуску сторонніх осіб. Ніяких довідок про прийняття документів на зберігання КЖЕП Центрального району для Господарського суду Миколаївської області не надавались. Документи роботи ліквідаційної комісії в КЖЕП Центрального району не передавались.

Згідно листа Державного архіву Миколаївської області Миколаївської обласної державної адміністрації № 780/01.1-10/612 від 26.08.2015 документи, зокрема, ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний на зберігання до архіву не надходили. Тому повідомити дату здачі документів арбітражним керуючим ОСОБА_1 неможливо.

Відповідно до частини третьої статті 31 Закону України Про ОСОБА_7 архівний фонд та архівні установи, при наявності на дочірніх підприємствах документів з особового складу працівників, зазначені документи повинні бути передані головному підприємству або до місцевої архівної установи (до архівного відділу Миколаївської міської ради) за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, 66а.

Згідно листа Архівного відділу Миколаївської міської ради № 179/19.02.01-20 від 15.01.2015 документи, утворені діловодством ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний, на зберігання до сектору інформації та використання документів ліквідованих установ архівного відділу Миколаївської міської ради не надходили.

Відповідно до ст. 32 Закону України Про ОСОБА_7 архівний фонд та архівні установи у разі ліквідації юридичних осіб ліквідаційні комісії зобовязані забезпечити впорядкування та збереженість документів, у тому числі документів з кадрових питань (особового складу), регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності та інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів (обовязкових платежів), нарахуванням і виплатою заробітної плати працівникам, і за погодженням з архівним відділом Миколаївської міської ради визначити місце подальшого зберігання архівних документів цих юридичних осіб.

Згідно зі ст. 31 зазначеного Закону у разі ліквідації або реорганізації державних органів, органів місцевого самоврядування, державних і комунальних підприємств, установ та організацій документи, що нагромадилися за час їх діяльності, передаються ліквідаційною комісією (ліквідатором) правонаступникам у порядку, встановленому Міністерством юстиції України, із збереженням відповідної форми власності на зазначені документи, а у випадках відсутності правонаступників відповідним архівним установам.

Виходячи з вищевикладеного ліквідатор зобовязаний передати на зберігання до сектору інформації та використання документів ліквідованих установ архівного відділу Миколаївської міської ради документи з особового складу, утворені діловодством ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний, за 2009-2012 роки.

Згідно листа КЖЕП Центрального району № 229/ісх від 26.10.2015 ліквідатору банкрута було надано копії архівних документів банкрута.

Отже, як свідчать матеріали справи, документи, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню, тобто архівні документи (зокрема, бухгалтерська та кадрова документація ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний) знаходяться на архівному зберіганні в КЖЕП Центрального району відповідно до розпорядження Миколаївського міського голови № 197р від 27.06.2012.

З урахуванням того, що архівні документи ліквідатору банкрута арбітражному керуючому ОСОБА_1 не передавалися, відповідно обовязку забезпечити збереженість архівних документів банкрута і за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері архівної справи і діловодства або з уповноваженою ним архівною установою визначити місце подальшого їх зберігання (абз. 2 ст. 48 Закону про банкрутство) у нього не виникло.

Повноважень витребування архівних документів від установи, у якої такі документи вже знаходяться на архівному зберіганні, арбітражному керуючому законодавством не надано.

Що ж стосується іншої (не архівної) документації банкрута, яка не підлягає обовязковому довготривалому або постійному зберіганню, то враховуючи приписи ч. 1 ст. 48 та ст. 116 Закону про банкрутство, за правилами ведення діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) вона зберігається в архіві арбітражного керуючого.

Єдиною підставою, визначеною ст. 116 Закону про банкрутство, для передання архіву арбітражного керуючого до відповідного державного архіву у встановленому законодавством порядку є припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

З огляду на викладене, ані господарський суд, ані, тим паче, кредитор у справі про банкрутство, не вправі вимагати від арбітражного керуючого передачі до архівної установи його архіву, утвореного відповідно до правил ведення діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Крім того, суд вважає за доцільне зауважити, що Одеським апеляційним господарським судом у постанові від 25.02.2016 зазначено таке:

З матеріалів справи вбачається, що бухгалтерська, кадрова та інша документація банкрута прийнята на архівне зберігання КЖЕП Центрального району, яке визначене відповідальним за здійснення архівного зберігання документації комунальних підприємств, що ліквідовуються згідно до розпорядження Миколаївського міського голови від 27.06.2012 р. № 197р.

Зазначене не суперечить приписам частини другої статті 48 Закону про банкрутство та узгоджується із частиною першою статті 46 названого Закону..

Отже, підсумовуючи усе вищевикладене, судом встановлено безпідставність висловлених усних та письмових заперечень кредиторів щодо неможливості затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута.

З правового аналізу норм Закону про банкрутство витікає, що ліквідатор зобовязаний здійснювати достатні та необхідні дії для завершення ліквідаційної процедури, подання звіту та ліквідаційного балансу, якими підтверджується факт вичерпного дотримання ліквідатором вимог Закону щодо обсягу дій, належних до вчинення в ліквідаційній процедурі, здійснюється на момент завершення ліквідаційної процедури, визначено обовязковий перелік додатків до звіту ліквідатора, які подаються суду разом із звітом ліквідатора та є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури та за участі кредиторів (комітету кредиторів).

Згідно реєстру вимог кредиторів ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний (Т. 4, а. с. 62) загальна сума заявлених та визнаних вимог кредиторів становить 71 882,36 грн., з яких погашено 0,00 грн.

Вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоровю громадян, відсутні.

Вимоги, забезпечені заставою майна боржника, відсутні.

У відповідності з ч. 5 ст. 45 Закону про банкрутство вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

За результатами проведеної роботи, ліквідатором банкрута складено ліквідаційний баланс ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний станом на 11.09.2015, згідно якого у банкрута відсутні будь-які активи та рахуються поточні зобовязання. Дебіторська заборгованість за ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний на балансі не обліковується (Т. 4, а. с. 61).

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону про банкрутство звіт ліквідатора має бути схвалений комітетом кредиторів, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника (для державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків). Про час і місце судового засідання, у якому має розглядатися звіт і ліквідаційний баланс, господарський суд повідомляє ліквідатора та членів комітету кредиторів. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Комітетом кредиторів ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний звіт ліквідатора схвалено не було.

Суд знову повторюється, що згідно наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що комітетом кредиторів вчинялися дії, які не давали обєктивної можливості ліквідатору банкрута прозвітувати перед членами комітету кредиторів.

У судовому засіданні ліквідатором банкрута наголошено, що ним від членів комітету кредиторі або від окремих кредиторів жодних заперечень на його звіт не надходило.

При цьому суд враховує те, що думка членів комітету кредиторів або окремих кредиторів не є для суду обовязковою, а розгляд звіту ліквідатора здійснюється на предмет відповідності вимогам Закону про банкрутство.

Виходячи з аналізу норм Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, зокрема, розділу ІІІ, така стадія провадження у справі про банкрутство як ліквідаційна процедура безпосередньо повязана з особою ліквідатора, на якого покладаються численні обовязки в такій процедурі.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 Закону про банкрутство ліквідатор фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Частиною 2 названої статті встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює ряд повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що ліквідатором подано на затвердження суду звіт з підтверджуючими документами та ліквідаційний баланс банкрута, які розглянуті судом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ліквідатором у повній мірі проведено ліквідаційні заходи, передбачені ст. ст. 41-45 Закону про банкрутство, що відображено у звіті ліквідатора та ліквідаційному балансі банкрута.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону про банкрутство якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи банкрута. Копія цієї ухвали надсилається органу, який здійснив державну реєстрацію юридичної особи банкрута, та органам державної статистики для виключення юридичної особи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а також власнику майна та органам доходів і зборів за місцезнаходженням банкрута.

Згідно ч. 5 ст. 46 Закону про банкрутство господарський суд може винести ухвалу про ліквідацію юридичної особи, що звільнилася від боргів, лише у разі, якщо залишок її майнових активів менший, ніж вимагається для продовження нею господарської діяльності згідно із законодавством.

У частині 7 ст. 46 Закону про банкрутство зазначено, що ліквідатор виконує свої повноваження до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про припинення юридичної особи банкрута.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу-підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі:

1) відповідних заяв про державну реєстрацію;

2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій;

3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення юридичної особи та її відокремленого підрозділу, відокремленого підрозділу іноземної неурядової організації, представництва, філії іноземної благодійної організації, державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є підставою для зняття їх з обліку в органах державної статистики, державної фіскальної служби, Пенсійного фонду України та/або вчинення інших дій відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі, зокрема, судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України Про виконавче провадження.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 25 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань субєкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини).

За таких обставин, оцінивши звіт та ліквідаційний баланс, матеріали, що стосуються здійснення ліквідаційної процедури, суд вважає за можливе затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, ліквідувати юридичну особу ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний відповідно до ч. 1 ст. 9, ч. 4 ст. 13, ч. ч. 1, 3 ст. 25 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, припинити повноваження ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_1 з моменту внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про припинення юридичної особи банкрута у порядку ст. 46 Закону про банкрутство.

Розглянувши уточнене клопотання ліквідатора банкрута № 02-01/05/300 від 11.09.2015 про затвердження звіту про винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого, суд дійшов висновку про його задоволення в частині стягнення грошової винагороди з кредиторів пропорційно розміру їх вимог, на підставі наступного.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2016, крім іншого, уточнене клопотання ліквідатора банкрута № 02-01/05/300 від 11.09.2015 про затвердження звіту про винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого в частині затвердження звіту було задоволено; затверджено звіт ліквідатора ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний арбітражного керуючого ОСОБА_1 № 02-01/05/291 від 11.09.2015 про нарахування і виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за період з 29.09.2014 по 09.09.2015 на суму 124 373 (сто двадцять чотири тисячі триста сімдесят три) грн. 17 коп.; розгляд справи (в т. ч. розгляд звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута) відкладено; доведено до відома учасників у справі про банкрутство ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний, що уточнене клопотання ліквідатора банкрута № 02-01/05/300 від 11.09.2015 про затвердження звіту про винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого в частині стягнення грошової винагороди буде розглядатися судом у судовому засіданні з розгляду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута.

При цьому, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 26.01.2016 по справі № 5016/2646/2012(18/65) змінено, виклавши пункт 3 її резолютивної частини у наступній редакції:

Затвердити звіт ліквідатора ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний арбітражного керуючого ОСОБА_1 № 02-01/05/291 від 11.09.2015 про нарахування і виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за період з 29.09.2014 по 09.09.2015 на суму 88 568,88 грн.;

в решті ухвалу залишено без змін; справу повернуто Господарському суду Миколаївської області для розгляду.

У судовому засіданні 29.03.2016 ліквідатором банкрута, на підставі прийнятої апеляційним судом постанови від 25.02.2016 [згідно якої сума звіту ліквідатора ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний арбітражного керуючого ОСОБА_1 № 02-01/05/291 від 11.09.2015 про нарахування і виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за період з 29.09.2014 по 09.09.2015 являється 88 568,88 грн.], було подано до Господарського суду Миколаївської області уточнення б/н і б/д (вх. № 6149/16) до клопотання № 02-01/05/300 від 11.09.2015, з урахуванням якого ліквідатор банкрута просив суд задовольнити його клопотання у частині стягнення грошової винагороди з кредиторів пропорційно розміру їх вимог.

Представник КП Миколаївкомунтранс проти задоволення вищевказаного уточненого клопотання ліквідатора банкрута в частині стягнення грошової винагороди з кредиторів заперечувала з підстав, викладених у запереченнях за вих. № 21 від 25.01.2016.

Представник МОТВ АМК України підтримала позицію кредитора КП Миколаївкомунтранс.

Так, у своєму уточненому клопотанні № 02-01/05/300 від 11.09.2015 (із урахуванням останнього уточнення) ліквідатор банкрута просив суд:

- стягнути з Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (код 22440366, адреса: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, м. Миколаїв, пр-к Молодогвардійський, 6, кв. 10) грошові кошти в сумі 41 892,64 грн.;

- стягнути з КП Миколаївкомунтранс (код 32459822, м. Миколаїв, вул. Скороходова, 199) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, м. Миколаїв, пр-к Молодогвардійський, 6, кв. 10) грошові кошти в сумі 29 319,70 грн.;

- стягнути з ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області (код 34034341) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, м. Миколаїв, пр-к Молодогвардійський, 6, кв. 10) грошові кошти в сумі 17 356,54 грн.

Аргументуючи свою вимогу про стягнення з кредиторів суми оплати своїх послуг, арбітражний керуючий ОСОБА_1 наголошував, що на момент призначення його ліквідатором ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.09.2014, на балансі банкрута обліковувалася дебіторська заборгованість, яку можливо було б після реалізації використати на погашення вимог кредиторів та оплату грошової винагороди арбітражному керуючому.

Ліквідатором банкрута було запропоновано членам комітету кредиторів декілька варіантів вирішення питання щодо наявної дебіторської заборгованості банкрута.

Однак, комітетом кредиторів на засіданні 17.06.2015 (протокол б/н Т. 2, а. с. 42-43) було прийнято наступні рішення:

1) не створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого;

2) не зобовязувати ліквідатора ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний забезпечити проведення аукціону з продажу дебіторської заборгованості банкрута (в тому числі комунальних боргів населення) вважати такі дії недоцільними;

3) визнати недоцільним відновлення платоспроможності боржника ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний шляхом укладання мирової угоди;

4) визнати безнадійною дебіторську заборгованість банкрута (всі види у повному обсязі), як заборгованість за зобовязаннями, щодо яких минув строк позовної давності, списати (простити) її та зобовязати ліквідатора у найкоротші терміни здійснити заходи, необхідні для завершення процедури ліквідації.

За змістом ч. 4 ст. 11 Закону про банкрутство боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, якщо інше не передбачено цим Законом.

В абзаці 6 п. 12 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 Про Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI) (із змінами) зазначено, що слід мати на увазі, що заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником лише за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат (частина четверта статті 11 Закону). У визначенні таких витрат слід враховувати необхідність виплати винагороди арбітражному керуючому у мінімальному розмірі не менше ніж за дванадцять місяців його роботи, відшкодування витрат на публікацію оголошень у справі та судового збору, сплаченого кредиторами.

Як слідує із матеріалів справи, у боржника на балансі обліковувалось достатньо активів для покриття визначених Законом про банкрутство судових витрат.

Однак, рішенням комітету кредиторів від 17.06.2015 ці активи ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний було списано (прощено), а також відмовлено ліквідатору банкрута в створенні фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Вирішуючи питання щодо можливості покладення на кредиторів обовязку сплатити грошову винагороду арбітражному керуючому, суд виходить з такого.

Частиною першою ст. 98 Закону про банкрутство встановлено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства. Так, арбітражний керуючий, зокрема, має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 115 Закону про банкрутство арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до порушення провадження у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати пяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника.

Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансового платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.

Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород.

Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Додаткова грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією визначається в розмірі 5 відсотків від обсягу стягнутих на користь боржника активів (повернення грошових коштів майна, майнових прав), які на день порушення провадження у справі про банкрутство перебували у третіх осіб, а також 3 відсотків від обсягу погашених вимог конкурсних кредиторів.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень керуючого санацією, ліквідатора.

Право вимоги арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора) на додаткову грошову винагороду виникає з дня фактичного надходження до боржника стягнутих на його користь активів чи їх частини, які на день порушення провадження у справі про банкрутство перебували у третіх осіб, або з дня фактичного повного або часткового погашення вимог конкурсних кредиторів пропорційно до їх обсягу.

Витрати арбітражного керуючого, повязані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, крім витрат на страхування його відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок неумисних дій або помилки під час виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, а також витрат, здійснення яких безпосередньо не повязане з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, і витрат, повязаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати, що перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у звязку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Господарський суд має право зменшити розмір оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), у разі якщо середньомісячна заробітна плата керівника боржника є надмірно високою порівняно з мінімальним розміром заробітної плати.

Розпорядник майна звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на першому засіданні комітету кредиторів, а також за результатами процедури розпорядження майном боржника. Керуючий санацією не рідше одного разу на три місяці, а ліквідатор щомісяця звітують перед комітетом кредиторів про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за пять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

З правового аналізу вищевказаних норм витікає, що Законом про банкрутство визначено джерела сплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому за виконання повноважень ліквідатора банкрута, а саме: за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника (ч. 5 ст. 115 Закону про банкрутство).

При цьому, передбачається право, а не обовязок кредиторів створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (ч. 6 ст. 115 Закону про банкрутство).

Проте, як вбачається із матеріалів даної справи, рішенням комітету кредиторів від 17.06.2015 ці активи ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний було списано (прощено), а також відмовлено ліквідатору банкрута в створенні фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Відповідно до п. 57 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 15 Про судову практику в справах про банкрутство рішення зборів кредиторів чи комітету кредиторів не може визнаватися господарським судом недійсним, оскільки за своєю правовою природою не є актом юридичної особи, державного чи іншого органу.

Суд повинен давати оцінку цим рішенням та враховувати їх резолюції у прийнятті судових актів у справі, якщо такі рішення відповідають приписам чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що комітетом кредиторів ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний на засіданні 17.06.2015 прийнято рішення, яким позбавлено арбітражного керуючого ОСОБА_1 можливості отримання встановленої законом грошової винагороди з джерел, передбачених Законом про банкрутство.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

При цьому, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на оплату послуг арбітражного керуючого слід вважати, як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, а також інших міжнародних правових актів (зокрема, Конвенції про заборону рабства від 25.09.1926, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обовязкову працю № 29 від 28.06.1930, Конвенції Міжнародної організації праці про скасування примусової праці № 105 від 25.06.1957 тощо), та суперечить ст. 43 Конституції України.

Пунктом 4.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України (із змінами) передбачено, що розподіл сум судового збору (так само як й інших судових витрат) у непозовному провадженні, як-от у справах про банкрутство, про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих документів на примусове виконання рішень третейських судів тощо, здійснюється, оскільки інше не передбачено законом, за загальними правилами статті 49 ГПК.

Статтею 49 ГПК України врегульовано розподіл господарських витрат.

Так, судовий збір покладається:

- у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

- у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються:

при задоволенні позову на відповідача;

при відмові в позові на позивача;

при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Абзацом 4 п. 10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України (із змінами) передбачено, що у разі коли в апеляційному порядку оскаржуються ухвали зі справ про банкрутство, в яких вирішується питання по суті і які фактично є рішеннями суду (про визнання або відмову у визнанні вимог кредитора, про затвердження плану санації, про затвердження звіту ліквідатора боржника та припинення провадження у справі тощо), до суду апеляційної інстанції надсилаються матеріали справи (в оригіналі), а не їх копії.

Отже, ухвала про затвердження звіту ліквідатора та припинення провадження у справі фактично є рішенням суду, оскільки в ній вирішується питання по суті.

Зміст рішення визначено статтею 84 ГПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 84 ГПК України при задоволенні позову в резолютивній частині рішення, зокрема, вказуються: найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобовязана виконати відповідні дії, строк виконання цих дій, а також строк сплати грошових сум при відстрочці або розстрочці виконання рішення; розмір сум, що підлягають стягненню (основної заборгованості за матеріальні цінності, виконані роботи та надані послуги, неустойки, штрафу, пені та збитків, а також штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу).

Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 84 ГПК України в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Якщо у справі беруть участь кілька позивачів або відповідачів, у рішенні вказується, як вирішено спір щодо кожного з них, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

У звязку із тим, що комітетом кредиторів у даній справі відмовлено ліквідатору у створенні фонду для оплати його послуг та відшкодування витрат, списано дебіторську заборгованість банкрута, за рахунок якої можливо було б оплатити грошову винагороду арбітражному керуючому; за відсутності у банкрута майна, кошти, одержані від його продажу, також відсутні; звіт про нарахування і виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за період з 29.09.2014 по 09.09.2015 на суму 88 568,88 грн. затверджено судом; протягом ліквідаційної процедури у 2014-2016 роках арбітражний керуючий ОСОБА_1 вчиняв дії, направлені на розшук та повернення майна банкрута; належним чином виконував обовязки, покладені законом на ліквідатора; суд вважає за можливе задовольнити уточнене клопотання ліквідатора банкрута № 02-01/05/300 від 11.09.2015 в частині стягнення грошової винагороди з кредиторів пропорційно розміру їх вимог.

При визначенні розміру витрат на оплату послуг арбітражного керуючого ОСОБА_1, що підлягає стягненню з кредиторів, ліквідатором, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів кількості їх грошових вимог, було застосовано відсоток кредиторської заборгованості кожного з кредиторів від загальної кредиторської заборгованості банкрута.

Судом перевірено правильність розрахунку ліквідатора банкрута та встановлено, що його результати є вірними.

Додатково суд зазначає, що чинним законодавством не ставиться вказаний порядок розподілу судових витрат (зокрема, сплата грошової винагороди арбітражному керуючому) в залежність від майнового стану кожного кредитора в справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), а також від джерел фінансування того чи іншого кредитора.

Отже, суд стягує з кредиторів ДП КП Миколаївкомунтранс АС Корабельний на користь ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 88 568,88 грн. [сума затвердженого судом звіту про нарахування і виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат за період з 29.09.2014 по 09.09.2015], а саме:

- 29 319,70 грн. з КП Миколаївкомунтранс;

- 41 892,64 грн. з МОТВ АМК України;

- 17 356,54 грн. з ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в даній справі одним із кредитором являється Державна податкова інспекція у Корабельному районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби.

За змістом ст. 21 Закону про банкрутство у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншої особи, яка бере участь у справі, здійснює заміну такої сторони на будь-якій стадії провадження у справі її правонаступником.

Усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку правонаступник замінив.

Однак, жодним із учасників у справі про банкрутство таких заяв до господарського суду подано не було, процесуального правонаступництва судом не здійснювалось, доказів на підтвердження правонаступництва кредитора матеріали справи не містять.

Отже, правові підстави стягнення з Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області у суду відсутні, оскільки така юридична особа не являється учасником провадження у даній справі про банкрутство.

Згідно зі ст. 4-5 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Усі судові рішення викладаються у письмовій формі.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону про банкрутство ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

У відповідності до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження). Такими документами є виконавчі листи, що видаються судами; накази господарських судів; ухвали, постанови судів у випадках, передбачених законом; інші документи, визначені у частині другій статті 17 Закону України Про виконавче провадження.

З системного аналізу норм Закону про банкрутство витікає, що судовими рішеннями у справах про банкрутство є ухвали господарського суду, винесені за наслідками розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

З аналізу положень ст. 17 Закону України Про виконавче провадження вбачається, що ухвала суду виступає самостійним виконавчим документом, який підлягає виконанню органами Державної виконавчої служби України, а видача будь-яких інших документів з метою її виконання в такому разі положеннями чинного законодавства не передбачено.

Вищий господарський суд України на питання, чи видаються накази на примусове виконання ухвал та постанов господарського суду, в п. 10 Інформаційного листа № 01-8/1270 від 14.07.2004 Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2003 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України (із змінами), відповів так: пунктом 2 частини другої статті 3 Закону України Про виконавче провадження [нині п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження] ухвали та постанови господарських судів віднесено до числа виконавчих документів. Тому, як правило, немає необхідності у видачі на їх виконання наказу господарського суду.

Як вказано в п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, ухвала господарського суду (у тому числі апеляційної та касаційної інстанції) про вжиття будь-якого заходу забезпечення позову, включаючи накладання арешту на майно або кошти, підлягає виконанню органами державної виконавчої служби або іншими органами виконання судових рішень відповідно до вимог статей 2, 3, 5 і 17 Закону України Про виконавче провадження, а наказ при цьому не видається. Така ухвала має відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону України Про виконавче провадження (в тому числі містити строк предявлення її до виконання).

Статтею 18 Закону України Про виконавче провадження передбачено вимоги до виконавчих документів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 86 ГПУ України ухвала господарського суду має, зокрема, містити вказівку на дії, що їх повинні вчинити сторони, інші підприємства, організації, державні та інші органи та їх посадові особи у строки, визначені господарським судом.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 84 ГПК України при задоволенні позову в резолютивній частині рішення вказуються: найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, з якої здійснено стягнення грошових сум або яка зобовязана виконати відповідні дії, строк виконання цих дій, а також строк сплати грошових сум при відстрочці або розстрочці виконання рішення; розмір сум, що підлягають стягненню (основної заборгованості за матеріальні цінності, виконані роботи та надані послуги, неустойки, штрафу, пені та збитків, а також штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу).

У пп. 9.13 п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 Про судове рішення (із змінами) зазначено, що у рішеннях зі спорів, повязаних із стягненням грошових сум, господарські суди повинні зазначати, зокрема, дані, визначені в пункті 3 частини першої статті 18 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, власне імя та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

У той же час, за змістом ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, в разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність видачі відповідних наказів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 Закону про банкрутство господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо затверджений звіт ліквідатора в порядку, передбаченому цим законом.

Згідно ч. 4 ст. 83 Закону про банкрутство у випадках, передбачених пунктами 4-7 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про припинення провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

За таких обставин, враховуючи, що всі питання, які виникали під час розгляду даної справи, судом вирішено, звіт ліквідатора затверджено в порядку, передбаченому Законом про банкрутство, суд припиняє провадження у справі № 5016/2646/2012(18/65).

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 40, 41, 45, 46, п. 6 ч. 1 ст. 83, ст. 95 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ч. 1 ст. 9, ч. 4 ст. 13, ч. ч. 1, 3 ст. 25 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ст. ст. 49, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Дочірнього підприємства комунального підприємства Миколаївкомунтранс Абонентська служба Корабельний (ідентифікаційний код 36486734).

2. Ліквідувати Дочірнє підприємство комунального підприємства Миколаївкомунтранс Абонентська служба Корабельний (ідентифікаційний код 36486734).

3. Вимоги, не задоволені за відсутності майна банкрута, вважати погашеними. Вимоги кредиторів, які не були заявлені в установлений Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом строк, вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню.

4. Повноваження ліквідатора банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_1 припинити.

5. Уточнене клопотання ліквідатора банкрута № 02-01/05/300 від 11.09.2015 про затвердження звіту про винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого в частині стягнення грошової винагороди з кредиторів пропорційно розміру їх вимог задовольнити.

6. Стягнути з Комунального підприємства Миколаївкомунтранс (54042, м. Миколаїв, вул. Скороходова, 199, ідентифікаційний код 32459822) на користь ОСОБА_1 (54018, АДРЕСА_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) грошові кошти в сумі 29 319 (двадцять девять тисяч триста девятнадцять) грн. 70 коп.

7. Стягнути з Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (54030, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, 41, ідентифікаційний код 22440366) на користь ОСОБА_1 (54018, АДРЕСА_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) грошові кошти в сумі 41 892 (сорок одна тисяча вісімсот девяносто дві) грн. 64 коп.

8. Стягнути з Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби (54052, вул. Артема, 1-а, ідентифікаційний код 34034341) на користь ОСОБА_1 (54018, АДРЕСА_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) грошові кошти в сумі 17 356 (сімнадцять тисяч триста пятдесят шість) грн. 54 коп.

9. На виконання п. п. 6-8 даної ухвали видати накази.

10. Припинити провадження у справі № 5016/2646/2012(18/65).

11. Ухвалу надіслати ліквідатору банкрута.

12. Копію ухвали надіслати: державному реєстратору юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20), Головному управлінню статистики у Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Спаська, 75), Головному територіальному управлінню юстиції у Миколаївській області (54029, м. Миколаїв, вул. 8-березня, 107).

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Ухвалу може бути оскаржено у встановленому порядку згідно ст. ст. 91, 93, 106 Господарського процесуального кодексу України та ст. 8 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Суддя В.С. Адаховська