номер провадження справи 10/7/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 Справа № 908/108/16

Розглянувши у відкритому судовому засідання справу

за позовом: Заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області, м. Енергодар, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах

позивач 1: Запорізька обласна державна адміністрація, м. Запоріжжя

позивач 2: Національний природний парк Великий луг, с. Скельки, Василевський р-н, Запорізька обл.

до відповідача 1: Василівська районна державна адміністрація Запорізької області, м. Василівка

до відповідача 2: Товариство з обмеженою відповідальністю виробниче підприємство Дніпр - Рось, м. Запоріжжя

про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Васиівської районної державної адміністрації від 07.05.2013 р. № 211

суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача 1 не зявився;

від позивача 2 - ОСОБА_1, директор, наказ № 573;

ОСОБА_2, на підставі довіреності № 166 від 19.06.2015 р.

від відповідача 1 не зявився;

від відповідача 2 ОСОБА_3, адвокат, на підставі свідоцтва № 625 від 17.10.2014 р.;

від прокуратури ОСОБА_4, посвідчення № 035883 видане 05.10.2015 р.

До господарського суду Запорізької області звернувся Заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області, м. Енергодар, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах в особі позивача 1: Запорізька обласна державна адміністрація, м. Запоріжжя та позивача 2: Національний природний парк Великий луг, с. Скельки, Василевський р-н, Запорізька обл. із позовною заявою до відповідача 1: Василівська районна державна адміністрація Запорізької області, м. Василівка та до відповідача 2: Товариство з обмеженою відповідальністю виробниче підприємство Дніпр - Рось, м. Запоріжжя про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Васиівської районної державної адміністрації від 07.05.2013 р. № 211

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., відповідно до протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 11.01.2016 р., справу 908/108/16 передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 13.01.2016 р. порушено провадження у справі № 10/7/16, її розгляд призначено на 15.02.2016 р.

Представник позивача 1 у судовому засіданні 15.02.2016 р. підтримав свої вимоги, надав письмові пояснення по справі. Представник позивача 2 у судовому засіданні підтримав свої вимоги, надав письмове обґрунтування позовних вимог. Представник прокуратури також надав письмові пояснення по справі. Представник відповідача 1 у судове засідання не зявився, направив заперечення по справі та клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Представник відповідача 2 у судове засідання не зявився, відзив не направив, направив клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що незявлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, є підставою для відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У звязку із неявкою відповідачів, беручи до уваги надане клопотання про відкладення розгляду справи, суд відклав розгляд справи на 09.03.2016 р. на 09: 45год.

09.03.2016 р. Представник позивача 1 у судовому засіданні підтримав свої вимоги. Представник позивача 2 у судовому засіданні підтримав свої вимоги. Представник відповідача 2 у судовому засіданні проти позову заперечив, надав письмові заперечення та надав клопотання про продовження розгляду справи на 15 днів. Представник відповідача 2 у судове засідання не зявився.

Згідно ч. 3 ст. 69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Беручи до уваги клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи на 15 днів, суд вважає за потрібне продовжити строк розгляду справи на 15 днів до 25.03.2016 р. та відкласти судове засідання на 23.03.2016 р. на 10:00 год.

Представник позивача 1 направив клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника. Представник позивача 2 у судовому засіданні 23.03.2016 р. підтримав свої вимоги. Представник відповідача 1 у судове засідання не зявився. Представник відповідача 2 у судовому засіданні проти позову заперечив.

Ухвали суду були направлені на адреси сторін, в установленому законом порядку та в строк.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування ГПК України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК ( 1798-12 ).

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Виходячи з вищевикладеного, сторони належним чином і завчасно були сповіщенні судом про дату, час і місце проведення судового засідання.

Відповідно до п. п. 3.9.2, 3.9.3 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування ГПК України,

- у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У разі нез'явлення без поважних причин або без повідомлення причин в засідання господарського суду представника позивача, якщо його присутність було визнано обов'язковою, суддя вправі притягти позивача до відповідальності, встановленої пунктом 5 статті 83 ГПК (1798-12), або залишити позов без розгляду (пункт 5 частини першої статті 81 ГПК) (1798-12 ), або вжити обох цих заходів одночасно, а також винести окрему ухвалу, як це передбачено частиною першою статті 90 ГПК (1798-12 ).

Що ж до представника відповідача, то у разі нез'явлення його представника за викликом господарського суду останній має право відкласти розгляд справи (стаття 77 ГПК) (1798-12), вжити заходів, передбачених пунктом 5 статті 83 ГПК (1798-12) або статтею 90 ГПК (1798-12).

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За клопотанням представників сторін судовий процес ведеться без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

У судовому засіданні 23.03.2016 р., розгляд справи був закінчений, в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в своєму позові зазначив, що на підставі постанови прокуратури Василівського району було проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів № 76-3542 вих. 14 від 24.10.2014 р. Прокуратурою району перевірено законність винесення розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації Запорізької області від 19.1 1.2004 р. № 680 та відповідності вимогам чинного земельного законодавства.

У ході перевірки встановлено, що розпорядженням голови Василівської РДА від 19.11.2004 р. № 680 надано дозвіл ТОВ ВП «Днепр-Рось» на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га із земель державної власності (водного фонду) на території Скельківської сільської ради для влаштування риболовецької дільниці.

Відповідно до інформації Василівської РДА від 28.12.2012 р. № 4330/01-51 за відсутністю у розпорядженні строків на виготовлення та затвердження проектів, воно є чинним.

Відповіддю до висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відділу Держземагентства у Василівському районі Запорізької області від 22.03.2013 р., земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, кадастровий номер земельної ділянки :08:007:0001.

Крім цього, п. 5.8 та п. 5.9. висновку визначено, що земельна ділянка не відноситься до особливо цінних земель відповідно до ст. 150 Земельного кодексу України та не відноситься до об'єктів природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення.

Відповідно до проекту земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту на території Скельківської сільської ради Василіського району.

У подальшому, розпорядженням голови Василівської РДА від 07.05.2013 р. №211 вказаний проект було затверджено та надано дозвіл ТОВ ВП «Днепр-Рось» на виготовлення технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 114833 від 29.07.2009 р., який видано на підставі розпорядження голови Василівської РДА від 24.01.2009 р. № 44, НПП «Великий Луг» передано у постійне користування земельну ділянку площею 80,0277 га, яка розташована на території Скельківської сільської ради Василівського району.

Відповідно до інформації відділу Держземагентства у Василівському районі Запорізької області від 06.11.2014 р., реєстрація земельної ділянки, яка розташована на території Скельківської сільської ради Василівського району з кадастровим номером :08:007:0001, відділом не проводилася.

Земельна ділянка за вказаними координатами повністю перетинається з земельною ділянкою за кадастровим номером :03:004:0004, а саме знаходиться у її межах. У підтвердження вказаної інформації відділом надано викопіювання з публічної кадастрової карти.

Згідно з інформацією державного земельного кадастру за ділянкою з кадастровим номером :03:004:0004 зареєстровано державний акт на право постійного користування НПП «Великий Луг» на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 114833 від 29.07.2009 р., який видано на підставі розпорядження Василівської РДА від 24.01.2009 р. № 44.

Відповідно до довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) від 30.10.2014 р. № 298, наданої відділом Держземагентства у Василівському районі, земельна ділянка за кадастровим номером :03:004:0004, яка перебуває у постійному користуванні НПП «Великий Луг», перебуває за межами населеного пункту і відноситься до земель природно-заповідного фонду.

Таким чином, спірна земельна ділянка (кадастровий номер :08:007:0001) належить до складу земель природно-заповідного фонду і вже перебуває у постійному користуванні НПП «Великий Луг».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до повноважень місцевої державної адміністрації в галузі використання та охорони земель, відноситься розпорядження землями державної власності відповідно до закону.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону.

Відповідно до ст. 44 Земельного Кодексу України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об'єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об'єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва).

Згідно ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду України належать природні території та об'єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища.

Згідно ст. 20 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об'єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність.

Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об'єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України.

Крім цього, Василівська РДА вийшла за межі наданих законом повноважень щодо розпорядження землями природно-заповідного фонду з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 122 ЗК України (в редакції від 05.01.2013 р., яка діяла на момент прийняття спірного розпорядження) районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Згідно з ч. 8 ст. 122 ЗК України (в редакції від 05.01.2013 р., яка діяла на момент прийняття спірного розпорядження) Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу.

Згідно з ч. 9 ст. 149 ЗК України (в редакції від 05.01.2013 р., яка діяла на момент прийняття спірного розпорядження) Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 150 ЗК України до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Отже, повноваження щодо надання в користування спірної земельної ділянки природно-заповідного фонду, що належить до особливо цінних земель, належали Кабінету Міністрів України, а не райдержадміністрації.

Згідно з абзацом 7 ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення підлягають обов'язковій державній експертизі.

Проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки виготовлявся як на землі водного фонду, однак обов'язкова державна експертиза землевпорядної документації не проводилася.

Розпорядження голови Василівської РДА від 07.05.2013 р. № 211 суперечать вимогам ст. ст. 13, 14, 19 Конституції України, ст.ст. 43-45, 122, 150 Земельного кодексу України, ст.ст. 3,4, 7 Закону України «Про природно - заповідний фонд України», ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації».

Таким чином, у даному випадку розпорядження голови Василівської РДА від 07.05.2013 р. № 211 прийнято з перевищенням наданих законом повноважень щодо розпорядження землями природно-заповідного фонду, у зв'язку з чим, підлягає визнанню незаконним та скасуванню у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Пунктом 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави у суді у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» однією із форм представництва є звернення до суду з позовом про захист законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Рішенням Конституційного суду України від 08 квітня 1999 року № З-рп/99 визначено, що під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Згідно ст. 5 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об'єктів природно-заповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до цього Закону, і затверджуються: центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища - щодо територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

Відповідно до п.1 Положення про Міністерство екології та природних ресурсів, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 452/2011 Міністерство екології та природних ресурсів України (Мінприроди України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінприроди України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні і забезпеченні реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до п. 1 Положення про Департамент екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації (далі - Департамент) утворюється головою Запорізької обласної державної адміністрації, входить до її складу і в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечує виконання покладених на цей підрозділ завдань.

Відповідно до п. 2 Положення про Департамент екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації, департамент підпорядкований голові Запорізької обласної державної адміністрації, а також підзвітний і підконтрольний Міністерству екології та природних ресурсів України.

Відповідно до п. 4 Положення основними завданнями Департаменту є здійснення управління та регулювання у сферах охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, забезпечення екологічної та в межах своєї компетенції радіаційної безпеки, у сфері поводження з відходами (крім поводження з радіоактивними відходами), пестицидами та агрохімікатами, організації, охорони і використання територій та об'єктів природно-заповідного фонду України, формування, збереження та використання екологічної мережі.

Таким чином, органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Запорізька обласна державна адміністрація, до складу якої входить Департамент екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації.

Як вже зазначалося вище, порушення інтересів держави полягає у перевищенні Василівською РДА меж наданих законом повноважень щодо розпорядження землями природно-заповідного фонду, які належали Кабінету Міністрів України, а не райдержадміністрації.

Головою Запорізької обласної державної адміністрації розпорядження від 07.05.2013 р. № 211 у порядку ч. З ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» не скасовано.

Відповідно до вимог статей 7, 12 та пункту 1 розділу XII «Прикінцеві положення», статей 9, 14 та підпункту 6 пункту 5-1 розділу XIII «перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2015 року, з 15 грудня 2015 року утворено місцеві прокуратури та припинено діяльність міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур. Територіальна юрисдикція кожної із місцевих прокуратур встановлена відповідно до Переліку і територіальної юрисдикції місцевих та військових прокуратура, визначених у Додатку до Закону України «Про прокуратуру».

З 15 грудня 2015 року функціонує Енергодарська місцева прокуратура Запорізької області, територіальна юрисдикція якої поширюється на територію Василівського району Запорізької області.

Беручи до уваги неналежне здійснення контролю з боку Запорізької обласної державної адміністрації, Енергодарська місцева прокуратура Запорізької області виступає на захист інтересів держави Запорізької обласної державної адміністрації.

Обґрунтовуючи необхідність захисту інтересів держави слід також зазначити, що на території спірної земельної ділянки розташовано водно-болотне угіддя міжнародного значення «Заплава сім маяків», паспорт якого затверджено наказом Державного управління охорони навколишнього середовища в Запорізькій області від 15.11.2012 р. № 701, про що свідчить викопіювання з публічно-кадастрової карти з позначенням двох земельних ділянок із врахуванням графічного зображення Заплави «Сім-Маяків». Правовий режим зазначеного угіддя визначено Конвенцією про водно-болотне угіддя, що мають міжнародне значення, головним чином як середовище існування водоплавних птахів, ратифіковано СРСР від 26.12.1975 р. та чинною на території в силу правонаступництва з 15.11.1997 р. (Рамсарська Конвенція). Відповідно до паспорту водно-болотне угіддя «Заплава сім маяків» характеризується унікальною флорою, представленою ендемічними та рідкісними видами проживанням представників фауни, занесених до Червоної книги України, знаходженням на його території великої кількості археологічних пам'яток. Основним засобом збереження біорізноманіття даної території є її захист, тобто захист території НІШ «Великий Луг», на якій її розташовано, як абсолютно заповідної зони.

З огляду на викладене, є необхідність та обґрунтовані підстави для звернення органів прокуратури для захисту інтересів держави з позовною заявою до суду.

Враховуючи те, що прокурор Василівського району звертався до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.03.2015 р. позов прокурора задоволено в повному обсязі. Не погодившись з винесеною постановою, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.08.2015 р. апеляційну скаргу ТОВ ВП «Днепр-Рось» задоволено частково, постанову суду першої інстанції скасовано та провадження в адміністративній справі закрито на підставі п.1 ч.і ст.157 КАС України, у зв'язку з тим, що її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, суд зазначив що, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження від 07.05.2013 № 211 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ ВП «Днепр-Рось» для влаштування риболовецької дільниці із земель водного фонду державної власності Скельківської сільської ради та передачі її в оренду», яка накладається на земельну ділянку НПП «Великий Луг», пов'язані із визначенням права ТОВ ВП «Днепр-Рось» на земельну ділянку, суд дійшов до висновку, що вирішення даного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів та роз'яснив прокурору право на звернення до господарського суду в порядку господарського судочинства.

Виходячи з положень ст.ст. 13,14 Конституції України, ст.ст. 177, 181, 324, глави 30 ЦК України, ст. 148 ГК України, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. З положень статей 13,14,140,142,143 Конституції України, статей 11,16,167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 ЗК України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючі відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності. Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам (Постанова пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин»).

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 35 ГПК визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обставини, що встановленні під час розгляду справи №908/1586/15-г за позовом ТОВ ВП «Днепр-Рось» не потребують доказування. Розпорядження від 24.01.2009 № 44 «Про затвердження проекту землеустрою з організації та встановлення меж територій Національного природного парку «Великий Луг» на території Скельківської, Орлянської, Малобілозерської сільських рад Василівського району» - не суперечить вимогам чинного законодавства на час його прийняття та державний акт серії ЯЯ №114833 від 29.07.2009 на право постійного користування земельною ділянкою площею 80,0277 га, виданий Національному природному парку «Великий Луг» на підставі вищевказаного розпорядження є чинним та не підлягає визнанню недійсним.

Виходячи з вищевикладеного суд задовольняє позовні вимоги Заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області, м. Енергодар, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах в особі позивача 1: Запорізька обласна державна адміністрація, м. Запоріжжя та позивача 2: Національний природний парк Великий луг, с. Скельки, Василевський р-н, Запорізька область до відповідача 1: Василівська районна державна адміністрація Запорізької області, м. Василівка та до відповідача 2: Товариство з обмеженою відповідальністю виробниче підприємство Дніпр - Рось, м. Запоріжжя про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації від 07.05.2013 р. № 211.

Представник відповідача-1 у судове засідання 23.03.2016 р. не зявився, на адресу суду раніше направив письмові заперечення в яких просив суд в задоволенні позову відмовити. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні 23.03.2016 р. проти позову заперечив.

Суд заперечення відповідачів до уваги не приймає , так як вони не знайшли свого нормативного та документального підтвердження та повністю спростовуються належними доказами наданими до суду представниками позивачів та прокуратури.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо обґрунтованих та належних доказів для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача 1, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області, м. Енергодар, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах в особі позивача 1: Запорізька обласна державна адміністрація, м. Запоріжжя та позивача 2: Національний природний парк Великий луг, с. Скельки, Василевський р-н, Запорізька область до відповідача 1: Василівська районна державна адміністрація Запорізької області, м. Василівка та до відповідача 2: Товариство з обмеженою відповідальністю виробниче підприємство Дніпр - Рось, м. Запоріжжя про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації від 07.05.2013 р. № 211 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації Запорізької області від 07.05.2013 р. № 211 ««Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ ВП «Днепр-Рось» для влаштування риболовецької дільниці із земель водного фонду державної власності Скельківської сільської ради та передачі її в оренду».

Стягнути з Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, м. Василівка (71600, м. Василівка, Запорізька область, вул. Чекістів, 4, код ЄРДПОУ 02140857) на користь Прокуратури Запорізької області (69000, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29 а, , МФО 820172, рахунок 0271 в Державній казначейській службі України, м. Київ, отримувач прокуратура Запорізької області, код класифікації видатків бюджету - 2800) 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Видати відповідний наказ.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 25.03.2016 р.