ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.03.2016 Справа № 905/286/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Мальцева М.Ю., при секретарі судового засідання Гусакові О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю Металургремонт, м. Маріуполь

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м. Маріуполь

про стягнення 200739,80 грн.

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача - не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з додатковою відповідальністю Металургремонт, м.Маріуполь звернулось до господарського суду Донецької області до Публічного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь про стягнення грошової суми, необхідної для проведення ремонтно-відновлювальних робіт та придбання акумуляторних батарей та автошин до автотранспортних засобів у загальному розмірі 200739,80 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на копію договору оперативної оренди №4707 від 05 грудня 2011 р; копію звіту субєкта оціночної діяльності №330, від 31.03.2015 р. та №330/1 від 26.12.20156 р.; копію листа відповідача №09/1499 від 15.05.2015 р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.01.2016 р. було порушено провадження по справі №905/286/16.

04.02 2016 р. та 05.02.2016 р. відповідачем через канцелярію суду було подане клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

10.02 2016 р. та 15.02.2016 р. відповідачем через канцелярію суду було подане клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 16.02.2016 р. об 10:30 год.

16.02 2016 р. позивачем через канцелярію суду було подане клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

22.02 2016 р. та 25.02.2016 р. відповідачем через канцелярію суду було подане клопотання про участь у судовому засіданні призначеного на 10.03.2016 р. в режимі відео конференції.

12.03.2016 р. відповідачем через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву з додатками.

12.03.2016 р. позивачем через канцелярію суду було подане клопотання про долучення до матеріалів справи копії листа №03 від 03.03.2016 р.

12.03.2016 р. позивачем через канцелярію суду було надано заперечення на відзив.

14.03.2016 р. відповідачем через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву з додатками.

15.03.2016 р. позивачем через канцелярію суду було подане клопотання про участь у судовому засіданні призначеного на 22.03.2016 р. в режимі відеоконференції та заперечення на відзив відповідача.

17.03.2016 р. позивачем та відповідачем через канцелярію суду були подані клопотання про участь у судовому засіданні призначеного на 22.03.2016 р. в режимі відеоконференції.

21.03.2016 р. відповідачем через канцелярію суду були подані клопотання про відкладення розгляду справи №905/286/16 та проведення наступного судового засідання у режимі відеоконференції.

Представники позивача та відповідача клопотання щодо фіксації судового процесу не заявляли, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ

05 грудня 2011 року між відкритим акціонерним товариством Металургремонт, правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю Металургремонт (Орендодавець) та Публічним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (Орендар) укладено договір оперативної оренди №4707.

Відповідно до умов п.1.1 договору, Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування основні засоби (нежитлові приміщення, транспортні засоби, обладнання), яке знаходиться за адресою: м. Маріуполь, вул. Вузівська, 9.

Відповідно до п. 1.2. договору встановлено, що склад та вартість майна з урахуванням індексації станом на 01.12.2011р. визначені в Переліку майна, який погоджений сторонами, є Додатком №1 до даного договору.

Приписами пунктів 2.3-2.4 договору майно вважається повернутим Орендодавцю з моменту підписання акту приймання-передачі майна, який є невідємною частиною цього договору. Орендоване майно повинно бути передано орендарем та прийнято Орендодавцем протягом 15 днів з моменту спливу строку дії договору або при його достроковому розірванні.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що договір набирає чинності з 01 грудня 2011 року і діє до 30 листопада 2012 року.

Згідно умов пункту 5.3.6 договору, після припинення строку дії договору оренди або достроковим його розсторгненням повернути майно Орендодавцеві за актом прийому-передачі майна.

Пунктом 5.3.3 Договору передбачено обовязок орендаря нести повну відповідальність за збереження і правильну технічну експлуатацію Майна, дотримання правил безпеки. Своєчасно здійснювати поточний ремонт орендованого майна (п.5.3.4 Договору).

Статтею 776 ЦК України зазначено, що поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 4 ст.611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Нормами Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 30 березня 1998 року (надалі - Положення), визначено порядок проведення технічного обслуговування і ремонту дорожніх транспортних засобів, який розповсюджується на юридичних та фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності, які здійснюють експлуатацію, технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів (за винятком тролейбусів, мопедів і мотоциклів) незалежно від форм власності.

Пунктом 1.3 Положення визначено, що поточний ремонт (ПР) це ремонт, який виконується для забезпечення або відновлення роботоздатності виробу і полягає в заміні і (або) відновленні окремих частин (може виконуватись заявочно або за результатами діагностування агрегатним, знеособленим та іншими методами)

Відповідно до п. 3.12. Положення, поточний ремонт виконується за потребою, згідно з результатами діагностування технічного стану ДТЗ, або за наявності несправностей і призначений для забезпечення або відновлення його роботоздатності.

Щодо операцій із заміни на дорожньо-транспортних засобах (далі-ДТЗ) шин та акумуляторних батарей , то п.3.19 -3.20 Положення передбачено, що такі операції не належать до реконструкції, модернізації, технічного переозброєння та інших видів поліпшення ДТЗ.

Згідно зі звітом субєкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» №330 від 31.03.2015 року вартість акумуляторних батарей та автомашин, необхідних для відновлення в кількості 24-х одиниць орендованих транспортних засобів, складає 170595,00 грн. та №330/1 від 26.12.2014 року, вартість відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу (причепу), реєстраційний номер Т1119 ДК, 1983 року випуску і складає 30177,80 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено договір оперативної оренди №4707 від 05.12.2011р., за умовами якого орендодавець прийняв на себе зобовязання передати орендарю у тимчасове платне володіння та користування майно згідно переліку.

Відповідно до вимог ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно вимог частини 2 статті 11 ЦК України та ст.174 ГК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 67 Господарського кодексу України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як викладено в ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно за плату на певний строк.

Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Умовами п.5.3.6. договору оперативної оренди №4707 від 05.12.2011р. визначено, що орендар зобовязується після припинення дії Договору оренди або достроковим його розірванням повернути майно орендодавцю по Акту приймання-передачі.

У разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч.1 ст.785 ЦК України).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.02.2016 р., встановлено факт повернення майна за актами приймання передачі (повернення) від 19.11.2014р., 23.12.2014р., 23.01.2015р., 10.04.2015р.,від 07.05.2015р., 31.05.2015р., відповідачем повернуто позивачу частину майна, яке передане за договором оперативної оренди № 4707 від 05.12.2011р. Також, частину майна було вивезено на підставі листів звернень позивача №44 від 19.09.2014р., №50 від 01.10.2014р., №52 від 06.10.2014р., № 54 від 14.10.2014р., №55 від 14.10.2014р., №57 від 30.10.2014р., №74 від 18.11.2014р., №80 від 27.11.2014р., № 83 від 18.12.2014р., № 01 від 20.01.2015р. Разом з тим, встановлено, що актами опису та арешту Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маруіпольського міського управління юстиції від 28.08.2014 та від 22.05.2015р., здійснено опис та арешт майна, що належить Товариству з додатковою відповідальністю "Металургремонт", м.Маріуполь на праві власності, а саме: трактор Т-150 Т-1101 ДК; трактор Т-16 МГ Т 1104 ДК; кран МКГ-25 БР; навантажувач УНЦ -060 Т-1112ДК; причеп ПТС-12 Т-1119 ДК; зварювальне обладнання ТДМ-503, бульдозер Д-110 Т130; кран пнев/кол КС-5363 Т-1108 ДК; екскаватор ЕО 2621ВТ-1105ДК; екскаватор ЕО 3322Т-1106ДК; автобус ЛІАЗ-677 держ.номер 169-08ЕВ; автобус КАВЗ-3270 держ.номер 25-571 ЕВ; ГАЗ-52 Техдопомога держ.номер 181-64 ЕВ; КАМАЗ 53212 бортовий держ.номер 202-08 ЕВ; КАМАЗ 53212 бортовий держ.номер 181-61 ЕВ; КРАЗ-256 самосвал держ.номер 202-09 ЕВ., А/бет.змішувач СБ-92077-30ЕВ; А/бет.змішувач СБ-9201081-62ЕВ; А/бет.змішувач СБ-32181-79ЕВ; А/бет.насос БН-80181-04ЕВ; Автобус Ікарус-256 держ. Номер НОМЕР_1; кран автомобільний КС-3575 держ.номер А202-10ЕВ.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського чуду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішення інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно вимог передбачених ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтями 33, 34 ГПК України встановлено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог передбачених ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що умовами п.5.3.3, - 5.3.4 Договору визначений обовязок орендаря нести повну відповідальність за збереження, правильну технічну експлуатацію майна, зобовязання своєчасного поточного ремонту орендованого майна та відповідно до звітів субєкту оціночної діяльності №330 від 31.03.2015 р., №330/1 від 26.12.2014 р., суд дійшов висновку про стягнення грошової суми, необхідної для проведення ремонтно-відновлюваних робіт та придбання акумуляторних батарей та автошин до автотранспортних засобів у загальному розмірі 200739,80 грн.

Отже, суд вважає позовні вимоги належним чином доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно заперечень відповідача, судом прийнято до уваги посилання на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.02.2016 р. Щодо заперечень відповідача стосовно розміру суми необхідної для ремонту і відновлення транспортних засобів, то жодних інших доказів, що підтверджують іншу вартість відновлюваних робіт до матеріалів справи не надходило.

17 березня 2016 р. представником відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області надано клопотання про проведення судового засідання призначеного на 22.03.2016 р. в режимі відеоконференції та 21.03.2016 р.

Щодо клопотання позивача про відкладення розгляду справи №905/286/16 у суду не було підстав для його задоволення, оскільки, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більше ніж на пятнадцять днів.

Клопотання про продовження строку розгляду спору не надходило, відповідно до строків вирішення спору, тому розгляд справи відбувався відповідно до ст.69 ГПК України.

Судові витрати покладаються на відповідача відповідно ст.49 ГПК України.

На підставі вимог передбачених ст.184, 202, 316, 319, 321, 325, 509, 530, 598, 611, 625-629, 638, 759, 761, 779, 785 Цивільного кодексу України, ст. 173, 174, 193, 291 Господарського кодексу України та керуючись ст. 22, 32-36, 43, 49, 75, 77, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Металургремонт, м.Маріуполь, до Публічного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь про стягнення грошових коштів у розмірі 200739,80 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь (87504, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Левченка,1, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Металургремонт, м.Маріуполь (87504, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Вузівська,9, ), грошові кошти у розмірі 200739,80 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3011,10 грн.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (складання).

Вступну та резолютивну частини рішення

оголошено в судовому засіданні 22.03.2016 р.

Повне рішення складено 28.03.2016 р.

Суддя М.Ю. Мальцев