ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.03.16р. Справа № 904/834/16

За позовом Приватного підприємства "Горизонт сучасне насосне обладнання", м. Дніпропетровськ

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про стягнення 7 379 грн. 67 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача ОСОБА_1, дов. № б/н від 13.08.15р.;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 2299 від 30.12.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Горизонт сучасне насосне обладнання" звернулося до господарського суду з позовом, в якому, просить стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" заборгованість в розмірі 7 379 грн. 67 коп., з яких: 5 489 грн. 32 коп. інфляційні втрати, 1 890 грн. 35 коп. - 3 % річних.

Позовні вимоги вмотивовані порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки від 12.09.2013р. № ПР/БМВС13 1255/НЮ щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару за накладними № 45 від 04.10.2013р., № 46 від 04.10.2013р., № 53 від 26.12.2013р., № 54 від 27.12.2013р.

Відповідач до суду надав відзив на позов, в якому не погоджується з позовними вимоги вважає, що позивачем невірно виконано розрахунок інфляційних втрат та 3% річних. Надав власний розрахунок, відповідно до якого розмір інфляційних становить 5 731 грн. 55 коп., 3% річних 1 555 грн. 39 коп.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2013р. між Приватним підприємством "Горизонт сучасне насосне обладнання" (постачальник) та Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (покупець) укладено договір поставки № ПР/БМВС13 1255/НЮ (надалі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору постачальник зобовязується у 2013 році поставити покупцю:

ЛОТ №1 насосні агрегати центробіжні заглибні ЕЦВ згідно зі специфікацією №1 (додаток №1);

ЛОТ №2 насосні агрегати СМ, ЦМК згідно зі специфікацією № 2 (додаток №2);

ЛОТ №3 насосні агрегати К, ГНОМ, Sprut згідно зі специфікацією №3 (додаток №3);

ЛОТ №4 насосні агрегати з комплектуючими для обєкту кап будівництва "Реконструкція самопливного каналізаційного колектору ст. Грекувата" згідно зі специфікацією №4 (додаток №4).

Пунктом 1.3 Договору визначено, що найменування зазначене у специфікаціях: №1, 2, 3, 4).

Згідно п. 13.1 Договору термін дії договору з моменту його підписання сторонами і до 31.12.2013р., в частині розрахунків до повного виконання зобовязань сторонами.

За умовами п. 5.4 Договору покупець здійснює оплату поставленого товару протягом 30 банківських днів з дня отримання товару. Днем отримання товару вважається день підписання уповноваженими представниками сторін акта прийому-передачі товару, оформленого належним чином.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 265 882 грн. 00 коп., який був прийнятий покупцем, що підтверджується актами прийому-передачі товару, видатковими накладними та довіреностями на отримання товару, які наявні в матеріалах справи (а.с. 29- 44), а саме:

- згідно видаткової накладної від 04.10.2013р. № 45 поставлений товар на суму 89 450 грн. 00 коп.;

- згідно видаткової накладної від 04.10.2013р. № 46 поставлений товар на суму 103 190 грн. 00 коп.;

- згідно видаткової накладної від 26.12.2013р. № 53 поставлений товар на суму 55 218 грн. 00 коп.;

- згідно видаткової накладної від 27.12.2013р. № 55 поставлений товар на суму 17 964 грн. 00 коп.

Відповідач в порушення взятих на себе зобовязань оплату поставленого позивачем товару здійснив несвоєчасно, сплативши на користь позивача 122 914 грн. 98 коп. 09.01.14р., 2290 грн. 00 коп. 20.03.14р., 69725,02 грн. 04.04.14р. та 50 282 грн. 00 коп. 04.04.14р., що підтверджується наданими позивачем в матеріали справи копіями платіжного доручення та банківськими виписками (а.с. 45-46).

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував а вимагає стягнути з відповідача 3% річних у загальному розмірі 1 890 грн. 35 коп. за період з 05.11.13р. по 03.04.14р., розраховані за кожною видатковою накладною окремо, та інфляційні нарахування у загальній сумі 5 489 коп. 32 коп. за період з листопада 2013р. по березень 2014р.

Заборгованість відповідача підтверджується: Договором з додатками, видатковими накладними, довіреностями на отримання товару, актами прийому-передачі товару, доказами оплати вартості поставленого товару, обґрунтованим розрахунком суми позову тощо.

На час розгляду справи доказів сплати заборгованості відповідачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ч. 1 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно до приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу положень ст.ст. 9, 16, 549-551, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст. 20, 216-220 та 230-232 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами і договором, а держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Здійснивши перевірку розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат, виконаного позивачем, судом встановлено, що останнім невірно визначено дату закінчення строку, встановленого для оплати відповідачем отриманого товару та, відповідно, дату, з якої у відповідача виникла прострочення виконання грошового зобовязання.

Так, у п. 5.4 Договору сторонами узгоджено, що покупець здійснює оплату поставленого товару протягом 30 банківських днів з дня отримання товару, а не календарних, як помилково визначив позивач у своїх розрахунках.

За вказаних умов, перебіг строку розрахунків за поставлений товар бере свій початок:

- за видатковими накладними від 04.10.2013р. № 45 та № 46 - з 16.11.2013р.;

- за видатковою накладною від 26.12.2013р. № 53 - з 12.02.2014р.;

- за видатковою накладною від 27.12.2013р. № 55 - з 13.02.2014р.

При цьому, судом враховано розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.11.2013р. № 920-р „Про перенесення робочих днів у 2014 році та Регламент роботи банків України у період завершення звітного року 2013, визначений Національним банком України.

Таким чином, з урахуваннями дат оплати відповідачем поставленого позивачем товару, згідно наявних в матеріалах справи платіжних документів, відповідно до перерахунку, здійсненого господарським судом, до стягнення з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 1 643 грн. 44 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, нарахованих позивачем, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція.

Оскільки позивачем при виконанні розрахунку інфляційних втрат не враховані вказані приписи чинного законодавства, згідно здійсненого судом перерахунку, до стягнення з відповідача підлягає 4 921 грн. 92 коп. індексу інфляції. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Водночас, господарським судом не приймається до уваги контррозрахунок 3% річних та інфляційних втрат, здійснений відповідачем, оскільки ним не було враховано положень вказаної вище постанови, та невірно визначені періоди розрахунку.

За встановлених обставин, виходячи з того, що факт отримання відповідачем товару від позивача є доведеним матеріалами справи, а оплата вказаного товару відповідачем проведена з порушенням встановленого строку, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 921 грн. 92 коп. інфляційних нарахувань та 1 643 грн. 44 коп. 3 % річних обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (490602, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 108, ) на користь Приватного підприємства "Горизонт сучасне насосне обладнання" (49033, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 101, кім. 3, ) 4 921 грн. 92 коп. (чотири тисячі девятсот двадцять одну грн. 92 коп.) інфляційних нарахувань, 1 643 грн. 44 коп. (одну тисячу шістсот сорок грн. 44 коп.) 3 % річних, 1 225 грн. 94 коп. (одну тисячу двісті двадцять пять грн. 94 коп.) витрат зі сплати судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_3

Повне рішення складено - 22.03.16р.