КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р. Справа№ 6/521

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Сухового В.Г.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на ухвалу Господарського суду м. Києва

від 18.01.2016

у справі № 6/521 (суддя Ковтун С.А.)

за заявою Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Укрнафта»,

до 1) Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»,

2) Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»,

про зобов'язання не чинити перешкоди у розпорядженні майном,

за участю представників сторін:

від позивача: Мануілова Я.І - представник (довіреність №10-889 від 08.12.2015);

від відповідача 1: 1) Бєлячкова О.В. - представник (довіреність № 2-217 від 18.09.2015);

2) Василенко А.О. - представник (довіреність № 2-254 від 12.11.15);

від відповідача 2: 1) Федорова Т.В. - представник (довіреність № 14-101 від 07.09.2015);

2) Громніцький Ю.П. - представник (довіреність № 14-132 від 13.05.14);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено повністю. Зобов'язано Дочірню компанію «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не чинити перешкод Відкритому акціонерному товариству «Укрнафта» у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2 061 805,134 тис.куб.м., у тому числі, у його відборі з підземних сховищ газу та його реалізації промисловим споживачам - виробникам азотних мінеральних добрив, який зберігається в підземних сховищах газу Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України». Зобов'язано Дочірню компанію «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» виконати заявку відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» від 25.10.2010 №6ПГ-12/554а шляхом здійснення відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його ВАТ «Укрнафта» з оформленням актів приймання-передачі загальним обсягом 2 061 805,134 тис.куб.м. Зобов'язано ПАТ «НАК «Нафтогаз України» включити до балансу надходження та розподілу природного газу по Україні відповідного періоду обсяги газу, визначені заявкою ВАТ «Укрнафта» від 25.10.2010 №6ПГ-12/554а.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2011 у справі №6/521 апеляційні скарги Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» та Публічного акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України» задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2010 скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014 у справі №6/521 постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2011 скасовано. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 залишено в без змін.

27.05.2014 Господарським судом міста Києва видано накази про примусове виконання рішення суду від 20.01.2011 у справі №6/521.

04.12.2015 Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про роз'яснення рішення суду від 20.01.2011 у справі №6/521.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 у задоволенні заяви ПАТ «Укртрансгаз» про роз'яснення рішення суду було відмовлено.

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» та Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» із ухвалою суду не погодились та звернулись до Київського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просили скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 у справі № 6/521.

Підстави звернення з апеляційними скаргами скаржниками обґрунтовані тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали було порушено та неправильно застосовано норми процесуального права, що є підставою для її скасування.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» прийняті та об'єднані в одне провадження, розгляд справи призначено на 09.03.2016.

У зв'язку з перебуванням судді Агрикової О.В. у відпустці, протоколом про автоматичну зміну складу колегії суддів справа №6/521 передана для розгляду судовій колегії у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Суховий В.Г. та ухвалою від 09.03.2016 апеляційні скарги прийняті вказаною колегією суддів до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 було продовжено строк розгляду апеляційних скарг та відкладено розгляд справи на 21.03.2016 у зв'язку із задоволенням відповідного клопотання позивача.

Позивач скористався правом, наданим статтею 96 Господарського процесуального кодексу України, надав відзив на апеляційні скарги, в якому просив залишити апеляційні скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 21.03.2016 представники скаржників підтримали вимоги апеляційних скарг в повному обсязі, просили їх задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача проти доводів апеляційних скарг заперечив, вважає ухвалу законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг та залишити оскаржувану ухвалу без змін.

21.03.2016 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду, зокрема, про роз'яснення чи відмову у роз'ясненні рішення.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31.07.2014 Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» були отримані постанови Відділу Державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві від 29.07.2014 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказів Господарського суду міста Києва від 27.05.2014 у справі № 6/521 про зобов'язання ПАТ «Укртрансгаз» виконати заявку Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» від 25.10.2010 № 6ПГ-12/554а шляхом здійснення Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його Публічному акціонерному товариству «Укрнафта» з оформленням актів приймання-передачі, загальним обсягом 2 061 805,134 тис.куб.м., та зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не чинити перешкод публічному акціонерному товариству «Укрнафта» у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2 061 805,134 тис.куб.м., у тому числі, у його відборі з підземних сховищ газу та його реалізації промисловим споживачам - виробникам азотних мінеральних добрив, який зберігається в підземних сховищах газу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз».

Звертаючись із заявою про роз'яснення рішення суду, ПАТ «Укртрансгаз» зазначив про нерозуміння ним змісту резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі № 6/521 та способу його виконання, обґрунтовуючи її наступним.

Оскільки зберігачеві у відповідності до статті 941 Цивільного кодексу України надано право за згодою поклажодавця змішати речі одного роду та однієї якості, які передані на зберігання, скаржник вважає, що при закачуванні природного газу до підземних сховищ газу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» відбувається змішування обсягів природного газу суб'єктів господарювання - власників таких обсягів природного газу.

Згідно статті 44 Закону України «Про нафту і газ» у межах Єдиної газотранспортної системи України відповідно до закону діють обов'язкові для всіх організаційних структур виробнича дисципліна, правила надання оперативної інформації про обсяги газопостачання, об'єм, режими транспортування і споживання газу, обліковий час, порядок взаємодії структур системи у разі виникнення ускладнень з газопостачанням в окремих регіонах України під час різких похолодань, аварій, планового ремонту. В Україні діє єдина централізована диспетчерська система оперативно-технологічного управління виробництвом, передачею та постачанням природного газу.

На Об'єднане диспетчерське управління боржника (на даний час центральний диспетчерський департамент Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз») покладено функцію, передбачену статтею 4 Закону України «Про нафту і газ», а саме, контроль за постійним і безперервним збалансуванням видобутку, постачання і споживання газу, для забезпечення якого встановлюється єдине диспетчерське (оперативно-технологічне) управління Єдиною газотранспортною системою України.

В Єдиній газотранспортній системі України знаходяться одночасно обсяги природного газу різних власників. Сума обсягів природного газу різних власників дорівнює фактичному обсягу природного газу в Єдиній газотранспортній системі України.

Згідно з даними боржника, серед обсягів природного газу, які знаходяться на зберіганні в підземних сховищах газу боржника, заявлені позивачем у справі 2 061 805,134 тис.куб.м. природного газу ПАТ «Укрнафта» відсутні.

ПАТ «Укртрансгаз» у своїй апеляційній скарзі вказав, що станом на 01.11.2015 за інформацією центрального диспетчерського департаменту серед інших власників природного газу за ПАТ «Укрнафта» в підземних сховищах газу обліковується лише 23 714,304 тис.куб.м. природного газу, тоді як станом на 01.08.2014 серед власників природного газу, обсяги яких обліковувались в підземних сховищах газу боржника, ПАТ «Укрнафта» взагалі не зазначено.

Враховуючи те, що весь природний газ в Єдиній газотранспортній системі України є власністю певних власників, з якими у боржника наявні укладені договори, а також факт споживання населенням в січні 2007 року та у І-му кварталі 2008 року обсягів природного газу ПАТ «Укрнафта», ПАТ «Укртрансгаз» просив суд роз'яснити яким чином має виконуватися рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011.

Також ПАТ «Укртрансгаз» просило роз'яснити, яким чином виконувати заявку ПАТ «Укрнафта» від 25.10.2010, яка стосувалась включення до балансу надходження та розподілу природного газу по Україні обсягів газу протягом листопада 2010 року - вересня 2011 року, враховуючи, що вказані періоди є такими, що минули, а також зазначити, яким саме споживачам вказані обсяги газу мають бути передані, враховуючи, що споживачі України, які використовували обсяги природного газу в листопаді 2010 року - вересні 2011 року, оформили обсяги споживання газу відповідними первинними документами.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення заяви про роз'яснення рішення суду, находить його обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту.

Згідно зі статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення. Суд або орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, зобов'язаний розглянути заяву державного виконавця у десятиденний строк з дня її надходження і у разі необхідності дати відповідне роз'яснення рішення чи змісту документа, не змінюючи їх редакції.

Роз'яснення рішення, ухвали - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта.

Суд роз'яснює судове рішення, ухвалу, якщо вони є незрозумілими для суб'єкта, якому надано право звернення за відповідним роз'ясненням. Між тим, необхідність такого роз'яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 №6 визначено, що здійснюючи роз'яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз'яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз'ясненні рішення. Роз'яснено може бути лише таке судове рішення, яке набрало законної сили та не скасоване на момент звернення по його роз'яснення.

Роз'яснюючи рішення, ухвалу, господарський суд не вправі змінювати зміст рішення, ухвали, тобто не має права змінювати відомостей, викладених у рішенні відповідально до вимог статті 84 ГПК України.

Отже, у вирішенні питання про межі, в яких суд вправі діяти, надаючи роз'яснення рішення, слід виходити з приписів статті 84 ГПК України щодо змісту рішення.

Як вбачається зі змісту резолютивної частини рішення суду від 20.01.2011, вона є чіткою та зрозумілою, сформованою у відповідності до приписів господарсько-процесуального законодавства, в ній чітко вказані найменування сторони, на користь якої вирішено спір, і сторони, які зобов'язані виконати відповідні дії, вид і кількість майна, яке має бути передано стороні, на користь якої був вирішений спір, мету повернення майна тощо.

Задовольняючи позов ПАТ «Укрнафта», суд першої інстанції зазначив у своєму рішенні, що факт наявності спірних обсягів природного газу 2 061 805,134 тис.куб.м. видобутку 2006 року, що належить ПАТ «Укрнафта» встановлено рішеннями Господарського суду міста Києва у справах №6/489 та №32/240, а тому в оскаржуваній ухвалі місцевий суд вказав, що встановлений судом спосіб і порядок виконання рішення вказує на необхідність боржникові відновити та відобразити у власному обліку природного газу спірні обсяги газу ПАТ «Укрнафта».

З резолютивної частини судового рішення від 20.01.2011 вбачається, що обов'язок включення до балансу надходження та розподілу природного газу по Україні відповідного періоду обсяги газу, визначені заявкою ВАТ «Укрнафта» від 25.10.2010 № 6ПГ-12/554а покладено виключно на ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», який також виступає боржником у виконавчому провадженні.

Таким чином, твердження скаржника (ПАТ «Укртрансгаз») про намагання місцевого суду змінити судове рішення, а саме, покласти на відповідача-1 обов'язок по включенню до свого балансу надходження та розподілу природного газу по Україні обсягів газу вищевказаного періоду, є безпідставними.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що питання неможливості виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 внаслідок того, що заявку позивачем подано у жовтні 2010 року, а не в місяці, що передує місяцю постачання газу споживачам, як передбачено Порядком розроблення та погодження прогнозного річного балансу надходження та розподілу природного газу в Україні, планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу природного газу та формування і затвердження планового розподілу постачання природного газу споживачам, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 26.11.2012 № 920, вже було предметом розгляду судом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Вищого господарського суду від 14.07.2015 у даній справі, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.01.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 було встановлено, що визначений наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 26.11.2012 №920 порядок розподілу постачання природного газу споживачам не встановлює юридичну неможливість виконання зобов'язання щодо відбору газу.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно того, що заява ПАТ «Укртрансгаз» про роз'яснення рішення зводиться до необхідності тлумачення обставин справи та норм законодавства, а також визначення способу та порядку його виконання, що не кореспондується з нормами господарсько-процесуального законодавства. При цьому ПАТ «Укртрансгаз» не вказує на неоднозначність розуміння резолютивної частини рішення.

Зважаючи на те, що резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2011 у справі №6/521 викладено у зрозумілій формі, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заяви ПАТ «Укртрансгаз» про його роз'яснення.

Суд першої інстанції також обґрунтовано зазначив, що зупинення виконавчих проваджень №44213701 та №44213473 з примусового виконання наказів Господарського суду міста Києва від 27.05.2014 №6/521 до розгляду по суті заяви про роз'яснення рішення суду не належить на повноважень суду, а тому дана вимога заявника задоволенню не підлягає.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд, належним чином дослідивши матеріали справи, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про роз'яснення рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається.

Судовий збір за розгляд апеляційних скарг у зв'язку з відмовою в їх задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянтів.

Керуючись статтями 43, 33-34, 49, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 у справі №6/521 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського міста Києва від 18.01.2016 у справі №6/521 залишити без змін.

3. Матеріали справи №6/521 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді В.Г. Суховий

Г.А. Жук