РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016Справа №1/104-52/721
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Житлово-будівельного кооперативу "Кристал-2" про стягнення 22 578,70 грн., за участю представників позивача - Селєзньової О.О., довіреність № 593 від 24.12.2015 року, відповідача - Невгод С.М., голова правління, Музиченко Т.Ю., довіреність №б/н від 22.02.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 17 550,36 грн. основного боргу, 5 028,34 грн. інфляційних втрат у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості наданих послуг з водопостачання та водовідведення за договором №02896/04-07 від 06.08.2003 року

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.04.2009р. у справі №1/104 (суддя Мельник В.І.) в позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2009р. у справі №1/104 апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 17.04.2009р. у справі №1/104 - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.11.2009 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2009 року та рішення господарського суду міста Києва від 17.04.2009 року скасовано, а справу №1/104 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.12.2009 року справу №1/104-52/721 прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи на 23.12.2009 року (суддя Чебикіна С.О.).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.05.2010 року провадження у справі було зупинено до вирішення іншої пов'язаної з нею справи № 2а-3475/09.

09.11.2015 року позивач надав суду клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.12.2015 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 14.12.2015 року.

У судовому засіданні 14.12.2015 року оголошувалась перерва на 20.01.2016 року.

15.12.2015 року відповідачем через канцелярію суду надано заяву про застосування строків позовної давності.

У судовому засіданні 20.01.2016 року оголошувалась перерва на 08.02.2016 року.

03.02.2016 року позивачем через канцелярію суду надано письмові пояснення у справі.

У судовому засіданні 08.02.2016 року оголошувалась перерва на 22.02.2016 року.

19.02.2016 року представником позивача через канцелярію суду надано письмові пояснення у справі.

У судовому засіданні 22.02.2016 року оголошувалась перерва на 21.03.2016 року.

14.03.2016 року представником позивача через канцелярію суду надано письмові пояснення у справі.

Відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів ВАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» 20.12.2010р., Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке було утворене відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 20 липня 2001 р. №359 шляхом перетворення Державного комунального об'єднання водопровідно-каналізаційного господарства «Київводоканал» у Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», яке є його правонаступником.

Згідно ст. 25 Господарського процесуального кодексу України в разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-який стадії судового процесу.

Враховуючи викладене, суд у відповідності до статті 25 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне замінити позивача у справі Відкрите акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал».

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.08.2003 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення №02896/04-07, за умовами якого позивач зобов'язався надавати абоненту (відповідачу) послуги з водопостачання та водовідведення, а абонент - розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994р. №65.

П.2.1, п.2.2 цього договору сторони погодили, що постачальник зобов'язався забезпечити постачання питної води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82 "Вода питна" та приймати каналізаційні стоки, які не перевищують гранично-допустимих концентрацій шкідливих речовин, а абонент зобов'язався сплатити вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством. У разі зміни тарифів сплата послуг абонентом здійснюється за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього договору, щоквартально представляти перелік об'єктів, в тому числі субабонентів, яким подається вода (приймаються стоки) у відповідності з вимогами Правил.

За умовами п.3.1 та п.3.4 цього договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Знаття показників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента. Позивач розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п'ятиденний термін з дня представлення позивачем платіжних доручень до банківської установи. Позивач інформує відповідача про розмір діючих тарифів у платіжних документах, що направляються щомісячно до банківської установи.

Предметом даного судового спору є вимога про стягнення з відповідача 17 550,36 грн. основного боргу за період з жовтня 2005 року по грудень 2007 року включно (12 397,48 грн. - борг за послуги з водопостачання та водовідведення по коду 7-15 для потреб холодного водопостачання та 5 152,88 грн. - борг за послуги з водопостачання та водовідведення по коду 7-50015 для потреб гарячого водопостачання), інфляційних втрат у розмірі 5 028,34 грн.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору № 02896/04-07 від 06.08.2003 року на послуги водопостачання та водовідведення, укладеного між ними. На підставі вказаного договору відповідачу відкрито особовий рахунок та присвоєно код 7-15, за яким здійснюється розрахунок оплати послуг з водопостачання та водовідведення.

Крім того, позивач відкрив відповідачу другий додатковий рахунок та присвоїв код 7-50015, за яким здійснюється розрахунок оплати послуг з постачання питної води, що йде на підігрів за договором №02896/04-07 від 06.08.2003 року.

Проте, доказів реєстрації лічильників, які обраховували обсяг води, яка йде на підігрів, відповідно до п. 3.1, 3.4. договору позивачем суду не надано (в дислокації договору зазначені відомості відсутні).

Таким чином, умовами договору № 02896/04-07 від 06.08.2003 року не передбачено надання послуг щодо постачання та відведення питної води, що використовується на підігрів.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Тому, включення позивачем до суми боргу оплати послуг постачання та відведення питної води, що використовується на підігрів гарячої води не ґрунтується на договорі № 02896/04-07 від 06.08.2003 року та є безпідставним. І в позові в цій частині слід відмовити.

Окрім того, відповідно до Правил надання послуг з опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. № 630 та п.3.11 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 27.06.2008 № 190 розрахунок за спожиту гарячу воду повинен проводитися з балансоутримувачем бойлеру.

Згідно наданого позивачем 20.01.2016 року розрахунку позовних вимог, встановлено, що заборгованість відповідача за спірний період по коду 7-15 за послуги з водопостачання та водовідведення для потреб холодного водопостачання складає 12 397,48 грн. Проте, за цей же період відповідачем було сплачено позивачу 19 853,94 грн.

За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення 12 397,48 грн. боргу за послуги з водопостачання та водовідведення по коду 7-15 для потреб холодного водопостачання - відсутні, тому в позові в цій частині слід відмовити.

Доказів порушення відповідачем строків оплати послуг з водопостачання та водовідведення у відповідності до умов договору № 02896/04-07 від 06.08.2003 року позивачем суду не надано, тому підстави для нарахування інфляційних втрат у розмірі 5 028,34 грн. відсутні і в позові в цій частині також слід відмовити.

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Пунктом 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" встановлено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки право та охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, не порушено відповідачем, то в позові слід відмовити з підстав його необґрунтованості.

Згідно з положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 28.03.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна