ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.03.2016 Справа № 905/205/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Говор О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, м. Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТАЙФА, с. Камянка

про стягнення 2009,54 грн.

Представники сторін

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю

від відповідача: не зявились

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерне товариства комерційний банк Приватбанк, м. Дніпропетровськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю ТАЙФА, с. Камянка про стягнення 437157,36 грн., в тому числі заборгованість за кредитом в розмірі 345994,29 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 31834,57 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в розмірі 1495,29 грн., штраф, фіксована частина в розмірі 1000,00 грн., штраф, відсоток від суми встановленого у п. А2 Договору ліміту на цілі, відмінні від страхових платежів за реєстрацію предметів застави в розмірі 56833,21 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором №DNH2LON02305 від 31.08.2012 року (далі Кредитний договір).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.01.2016 порушено провадження по справі №905/205/16.

Позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, а саме земельні ділянки, орендарем яких є Товариство з обмеженою відповідальністю ТАЙФА, що знаходяться за адресою: Донецька область, Волноваський р-н, с/рада Новосілківська, в межах 437157,36грн.

Позивачем до матеріалів справи 23.03.2016 надана заява про зменшення позовних вимог. Оскільки відповідачем було сплачено прострочену заборгованість по кредиту та частково відсотками, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТАЙФА, с. Камянка заборгованість по процентам за користування кредитом за договором №DNH2LON02305 від 31.08.2012 року в розмірі 2009,54 грн.

Частина 4 статті 22 ГПК України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву про зменшення позовних вимог до розгляду та розглядає позовні вимоги з урахуванням зазначеної заяви.

Позивач в судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідач в судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, однак надіслав письмові пояснення, в яких зазначає, що платежі за договором підприємством вносились своєчасно, а також була передплата по погашенню кредитної лінії. Враховуючи те, що було розпочато АТО не було сплачено черговий платіж у грудні 2014р., однак, на думку відповідача, станом на 01.01.2016 згідно додатку до договору, що має бути залишок по погашенню кредитної лінії 324768,00грн., фактично на цю дату залишок складає 216619,81грн. Враховуючи наведене ТОВ «ТАЙФА» вважає, що порушення по погашенню кредитної лінії відсутнє.

Розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України відкладався та продовжувався на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обовязками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

31 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк Приватбанк (далі банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЙФА», (далі позичальник) був укладений кредитний договір №DNH2LON02305 (далі кредитний договір).

За своєю правовою природою договір №DNH2LON02305 від 31.08.2012 року є кредитним договором, згідно якого, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п 1.1., п.п. А1, А2 кредитного договору банк за наявності вільних грошових коштів зобовязується надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії, з лімітом у розмірі 1147523,94 грн. на цілі: у розмірі 1082560,00 грн. на придбання сільськогосподарської техніки у ТОВ «ПРИВАТ ЛІЗІНГ», у розмірі 10825,60 грн. на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього договору, у розмірі 34,00 грн. для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування за реквізитами зазначеними в п. 2.1.1 за кожним договором застави, у розмірі 54138,00 грн. на сплату судових витрат, передбачених п.п. 2.2.15, 2.3.13, 5.8 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів, винагороди в обумовлені цим договором терміни.

Факт видачі кредиту підтверджується матеріалами справи та не заперечується позичальником.

Згідно з пунктів 1.2., А3, додатку №1 до кредитного договору термін повернення кредиту згідно з графіком зменшення поточного ліміту: 25.12.2012 974304,00 грн., 25.07.2013 866048,00 грн., 25.12.2013 757792,00 грн., 25.07.2014 649536,00 грн., 25.12.2014 541280,00 грн., 25.07.2015 433024,00 грн., 25.12.2015 324768,00 грн., 25.07.2016 216512,00 грн., 25.12.2016 108256,00 грн., 25.07.2017 0,00грн.

Пунктами 4.1., А6 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2., 2.4.1. позичальник сплачує проценти у розмірі 20% річних.

Відповідно до п. 4.2., п. А7 кредитного договору у разі порушення позичальником будь-якого з зобовязань, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.2.17, 2.3.2, 2.4.1, позичальник сплачує банку проценти у розмірі 40% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Датою сплатою відсотків є 25 число кожного липня і грудня місяця починаючи з дати підписання цього договору (п. А8 кредитного договору).

Кредитний договір №DNH2LON02305 від 31.08.2012 року підписаний та скріплений печатками обох підприємств без зауважень.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивач доводить банківськими виписками, а позичальник не спростовує, що станом на 09.01.2016 (дата подачі позову) сума заборгованості по процентам за користування кредитом складає 2009,54 грн.

Відповідачем до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості по процентам за користування кредитом за кредитним договором №DNH2LON02305 від 31.08.2012 в розмірі 2009,54 грн., в результаті чого господарський суд робить висновок, що сплату цієї суми заборгованості не здійснено до теперішнього часу.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за кредитним договором №DNH2LON02305 від 31.08.2012 в розмірі 2009,54 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, а саме земельні ділянки, орендарем яких є Товариство з обмеженою відповідальністю ТАЙФА, що знаходяться за адресою: Донецька область, Волноваський р-н, с/рада Новосілківська, в межах 437157,36грн.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписами ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Суд, розглянувши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням вищевказане клопотання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню, оскільки вказане клопотання засновано лише на припущеннях позивача стосовно того, що майно, яке є у відповідача, може бути відчужене на користь третіх осіб, що ускладнить виконання рішення. Оскільки позовні вимоги по цій справі повязані зі стягненням коштів, відсутній звязок між заходом до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно і предметом позовної вимоги.

Відтак, клопотання щодо забезпечення позову в даній справі шляхом накладання арешту на майно відповідача не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтовано заявленим.

Судовий збір відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 49, 69, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, м. Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю ТАЙФА, с. Камянка задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТАЙФА, с. Камянка (87141, Донецька обл., Волноваський район, с. Камянка, вул.Молодіжна, буд.16, ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2009,54 грн., судовий збір в розмірі в розмірі 1378,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 23.03.2016 оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.Є. Курило