номер провадження справи 14/137/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016 Справа № 908/5094/15

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» (адреса - 69034 м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, б. 29-А)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТехноХімРеагентБел» (юридична адреса - 230005 Республіка Білорусь, м. Гродно, вул. Дзержинського, б. 116-А; поштова адреса - 230023 Республіка Білорусь, м. Гродно, вул. Віленська, б. 1)

про стягнення заборгованості

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 15.01.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №01-09/16-143 від 03.03.2016р.

Суть спору:

21.09.2015р. до господарського суду Запорізької області звернувся Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» (далі за текстом ТОВ «Технохімреагент») з позовом до Відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТехноХімРеагентБел» (далі за текстом ТОВ «ТехноХімРеагентБел») про стягнення заборгованості в розмірі 5 390,40 доларів США.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.09.2015р. порушено провадження у справі №908/5094/15, судове засідання призначено на 29.03.2016р., у сторін витребувані документи, необхідні для вирішення спору по суті.

04.03.2016р. від Позивача надійшла уточнена позовна заява, яка не суперечить ст. 22 ГПК України, судом приймається до розгляду, розглядаються позовні вимоги ТОВ «Технохімреагент» в редакції уточненої позовної заяви.

В судовому засіданні 29.03.2016р. розгляд справи закінчено, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду, повідомлено про дату виготовлення повного тексту рішення.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточненої позовної заяви, Позивач зазначив, що на виконання умов Контракту №15182/ЕХ від 12.06.2015р., укладеного між Сторонами, Позивач поставив Відповідачеві хімічну продукцію - по додатку № 1 на суму 4406,40 доларів США; по додатку № 3 на суму 984,00 доларів США; по додатку 4 на суму 45940,50 доларів США. Проте, Відповідач в порушення умов Контракту свої зобов'язання щодо оплати отриманої продукції не виконав, станом на 03.03.2016р. Відповідач не оплатив отриману по додаткам №№ 1,3,4 хімічну продукцію на загальну суму 51 330,90 доларів США.

З огляду на зазначені обставини, Позивач просить стягнути з ТОВ «ТехноХімРеагентБел» на користь ТОВ «Технохімреагент» 51 330,90 доларів США.

23.03.2016р. на адресу господарського суду Запорізької області від ТОВ «ТехноХімРеагентБел» надійшов Лист від 03.03.2016р. № 01-09/16-142 відповідно до змісту якого Відповідач підтверджує невиконання у визначений договором термін зобов'язань зі сплати, що виникли з Додатків №№ 1,3,4 до Контракту № 15182/ЕХ від 12.06.2015р. на загальну суму 51 330,90 доларів США. Позов визнає. Зобов'язується здійснити оплату в найблищій час. В судовому засіданні представник Відповідача обставини викладені в зазначеному Листі підтримав.

За клопотанням представників Сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

За приписами ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Відповідно до ст. 10 Конституції України, держаною мовою в України є українська мова.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників Сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 9 Конституції України ( 254к/96-ВР ) чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Як зазначається у постанові Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" (пункт 4), суд не може застосувати закон, який регулює правовідносини, що розглядаються, інакше як міжнародний договір.

Дія міжнародних договорів України на території України регулюється статтею 19 Закону України "Про міжнародні договори України", в якій встановлено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 124 господарського процесуального кодексу України встановлено компетенцію господарських судів у справах за участю іноземних підприємств і організацій, і в ній, зокрема, зазначено, що господарські суди розглядають справи за участю іноземних підприємств і організацій, якщо місцезнаходження відповідача на території України. Підвідомчість і підсудність справ за участю іноземних підприємств і організацій визначається за правилами, встановленими статтями 12-17 цього Кодексу. Господарські суди мають право також розглядати справи за участю іноземних підприємств і організацій, якщо: місцезнаходженням філії, представництва, іншого відособленого підрозділу іноземного підприємства чи організації є територія України; іноземне підприємство чи організація має на території України нерухоме майно, щодо якого виник спір.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями

колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України та міжнародних звичаїв, що визнаються в Україні.

Спори, що випливають з договірних та інших цивільно-правових відносин між господарюючими суб'єктами нерезидентами, з їх відносин з державними та іншими органами, а також виконання рішень за ними розглядаються господарським судом згідно з чинними міжнародно-правовими нормами, що регулюють правовідносини в області купівлі-продажу та діють на території обох сторін.

До таких міжнародних норм відноситься зокрема Угода про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, укладена державами - учасницями СНД 20.03.92.

Відповідно до пункту "є" статті 11 вказаної Угоди права та обов'язки сторін за договором визначаються законодавством місця вчинення, якщо інше не передбачено згодою сторін.

У зв'язку з тим, що Контракт № 15182/ЕХ було укладено Сторонами саме в м. Запоріжжя (Україна), суд дійшов висновку, що спір слід розглядати за законодавством України.

Пунктом 11.2. Контракту Сторони передбачили, що у випадку не врегулювання в процесі перемовин спірних питань спори підлягають розгляду в Ленінському районному суді м. Запоріжжя в порядку передбаченому чинним законодавством.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Матеріалами справи встановлено, що Позивач - ТОВ «Технохімреагент» та Відповідач - ТОВ «ТехноХімРеагентБел» є юридичними особами, спір між Сторонами виник з приводу невиконання Відповідачем зобов'язань за Контрактом №15182/ЕХ.

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства спір про стягнення з ТОВ «ТехноХімРеагентБел» на користь ТОВ «Технохімреагент» заборгованості підлягає розгляду саме в господарському суду Запорізької області.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

12.06.2015р. між ТОВ «Технохімреагент» - Продавець та ТОВ «ТехноХімРеагентБел» - Покупець укладено Контракт №15182/ЕХ (далі за текстом Контракт).

За умовами п. 1.1. Контракту, Продавець зобов'язався поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити на умовах даного Контракту Товарі (продукцію) згідно специфікаціям та умовам, зазначеним у відповідних Додатках до даного Контракту, що є його невід'ємними частинами.

Згідно п. 2.2. Контракту, платежі за продукцію, що поставляється по даному Контракту, виконуються в доларах США та дійсні тільки для даного Контракту.

Оплата Покупцем продукції, що поставляється по даному Контракту, проводиться згідно умовам, зазначеним у відповідних Додатках до Контракту. Банківські збори оплачуються Сторонами, кожна із Сторін сплачує збори свого банку (п. 2.4. Контракту).

Відповідно до розділу 3 Контракту, умови оплати - відстрочка 30 днів з дати отримання вантажу, зазначеної в CMR.

Відповідно до Додатку №1 від 18.06.2015р. до Контракту, загальна вартість товару становить 4406,40 доларів США. Умови оплати - 100% вартості протягом 30 днів з дати отримання вантажу, зазначеної в CMR.

Відповідно до CMR №2 від 19.06.2015р. вантаж отримано 25.06.2015р.

Відповідно до Додатку №3 від 02.07.2015р. до Контракту, загальна вартість товару становить 984,00 доларів США. Умови оплати - відстрочка 60 днів від дати оформлення імпортної митної декларації на території республіки Білорусь шляхом безготівкового банківського переказу за розрахунковий рахунок Продавця.

Оформлення декларації відбулося 15.07.2015р., що підтверджується Декларацією на товари №16445/150715/0011947 від 15.07.2015р.

Відповідно до Додатку №4 від 25.11.2015р. до Контракту, загальна вартість товару становить 45 940,50 доларів США. Умови оплати - 100% вартості протягом 30 днів з дати отримання вантажу, зазначеної в CMR.

Відповідно до CMR №485796 від 10.12.2015р. вантаж отримано 15.12.2015р.

Відповідач товар отримав, будь-яких заперечень не надав.

При цьому, в порушення зобов'язань за Контрактом Відповідачем отриману продукцію не оплачено.

Таким чином, на день прийняття судом рішення заборгованість ТОВ «ТехноХімРеагентБел» перед ТОВ «Технохімреагент» за отриману по Додаткам №№ 1,3,4 до Контракту хімічну продукцію на загальну суму 51 330,90 доларів США не сплачена.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд вважає, що надані Позивачем письмові докази доводять ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Разом з тим, Відповідач позов визнав у повному обсізя.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТехноХімРеагентБел» на свою користь основної заборгованості в сумі 51 330,90 доларів США підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТехноХімРеагентБел» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТехноХімРеагентБел» (юридична адреса - 230005 Республіка Білорусь, м. Гродно, вул. Дзержинського, б. 116-А; поштова адреса - 230023 Республіка Білорусь, м. Гродно, вул. Віленська, б. 1, реєстраційний номер 590831274) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технохімреагент» (69034 м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, б. 29-А, ) заборгованість в сумі 51 330 (п'ятдесят одна тисяча триста тридцять) доларів 90 центів США, судовий збір в розмірі 1 775 (одна тисяча сімсот сімдесят п'ять) гривен 01 копійок.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення оформлено та підписано відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України 01.04.2016р.