ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. Справа № 926/1615/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, б/н від 19.02.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/927/16 від 24.02.16 р.)

на рішення господарського суду Чернівецької області від 09.02.2016 р.

у справі № 926/1615/15 (суддя Ковальчук Т.І.)

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Чернівці

до відповідача 1 Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України, м. Чернівці

до відповідача 2 Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, м. Чернівці

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідачів ОСОБА_3 казначейська служба України , м. Київ

про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади на суму 283 581,40 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 паспорт КР794788 виданий 1-м Відділом ЧМРУМВС України в Чернівецькій області 06.05.2003 р.), ОСОБА_4 представник (довіреність зареєстрована в реєстрі за №1334 від 24.02.2014 р.);

від відповідача 1: ОСОБА_5 представник (довіреність №91/24-70-10-17/01 від 05.01.2016 р.), ОСОБА_6 представник (довіреність №2252/24-70-10-16/01 від 17.03.2016 р.);

від відповідача 2: ОСОБА_7 представник (довіреність №4 від 04.01.2016 р.);

третя особа: ОСОБА_7 представник (довіреність №5-15/129-220 від 04.01.2016 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернівецької області відмовлено в задоволенні позовних вимог Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м. Чернівці (надалі Позивача) до відповідачів: Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України, м. Чернівці (надалі Відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, м. Чернівці (надалі Відповідач 2) за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідачів - ОСОБА_3 казначейська служба України, м. Київ (надалі третя особа) про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади на суму 283 581,40 грн.

Позивач ФОП ОСОБА_2 не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу б/н від 19.02.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/927/16 від 24.02.16 р.), в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженнями матеріалів та обставин справи, а саме:

Скаржник вважає, що факт протиправності дій Чернівецької митниці Міндоходів по здійсненню корегування митної вартості товару Позивача та протиправності самого рішення про корегування митної вартості товару, встановлені судовим рішенням по адміністративній справі №К/800/7481/14, яке згідно ч.3 ст. 35 ГПК України має преюдиційне значення. Зазначає, що саме незаконні дії Відповідача 1 по корегуванню митної вартості поставленого товару та рішення, яким Позивачу було відмовлено у митному оформленні такого товару, спричинили неможливість завершення такого митного оформлення, випуск товару у вільний обіг та реалізацію такого товару ним. Відтак, Позивач вказує, що змушений був помістити товар на склад органу доходів і зборів в порядку ст. 238 Митного кодексу України та звернутися до адміністративного суду за захистом свого порушеного права. Вказує, що на момент винесення рішення , яким встановлено незаконність дій Відповідача по здійсненню коригування митної вартості товару, строк придатності товару закінчився, що спричинило неможливість завершення його митного оформлення у митному режимі «імпорт». Відповідно до цього, вважає, що судом помилково не застосовано до спірних правовідносин положення ст. ст.. 19, 56 Конституції України, ч.4 ст.47 та ч.3 ст. 147 Господарського кодексу України та ст.. ст.. 1166, 1173 Цивільного кодексу України.

Скаржник також вказує, що місцевим господарським судом не взято до уваги того, що необхідність витрачання дизпалива у період перебування транспортного засобу на митному терміналі була зумовлена тим, що товар потребував специфічних умов зберігання температурного режиму 17С, для чого автомобіль, частиною якого є рефрижератор повинен був знаходитись з постійно увімкненим двигуном. Вартість такого дизпалива та факт його оплати підтверджується, чеками на закупку пального, рахунком №24/10/13 від 24.10.2013 р., квитанцією до прибуткового касового ордера №112 від 24.10.2013 р. та листом ФОП ОСОБА_8 від 08.02.2016 р.

На думку Скаржника, судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки тій обставині , що всупереч ч. 1 ст. 243 та ч. 1 , 6 ст. 244 Митного кодексу України Відповідачем 1 не було здійснено реалізацію товару після спливу строку його зберігання на складі органу доходів і зборів 90 днів, чим позбавлено Позивача можливості отримати належні йому кошти від реалізації такого товару.

Дані обставин Скаржник вважає підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги про стягнення 283 581, 40 грн. збитків.

Відповідач 1 Чернівецька митниця ДФС України у відзиві від 31.03.2016 р. №2361/24-70-10-16/01 (вх. № апеляційного суду 01-04/2175/16 від 22.03.2016 р.) заперечує доводи апеляційної скарги, вказуючи на те, що 21.10.2013 р. Скаржник замість того, щоб виконати вимоги картки відмови від 11.10.2013 р. подає до митного оформлення ще одну митну декларацію, що є порушенням вимоги ч. 5 ст. 55 Митного кодексу України та Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. ОСОБА_2 в графі 47 МД №408040000/2013/015151 від 21.10.2013 р. не відобразив окремими рядками суми митних платежів визначених ним як декларантом; суми митних платежів визначених Чернівецькою митницею Міндоходів у рішенні про коригування митної вартості та різниці між цими сумами, сплата якої забезпечується шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України. Чернівецькою митницею Міндоходів 21.10.2013 р. ФОП ОСОБА_2 відповідно до п.3 ч.11 ст. 264 Митного кодексу України правомірно відмовлено в прийнятті до митного оформлення товарів за МД №408040000/2013/01551 у зв»язку із тим, що ним не дотримано вимоги ч.5 ст. 55 Митного кодексу України, Порядку заповненнями митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р., яка є чинною і має юридичне значення для даної судової справи, а її вимоги є обов»язковими. В подальшому ФОП ОСОБА_2 не скориставшись правом на фінансову гарантію, на свій власний розсуд прийняв рішення про передачу товару на склад митниці та 17.10.2013 р. звернувся до Чернівецької митниці Міндоходів з відповідною заявою. На підставі даної заяви у відповідності до п.2 ч.5 ст. 238 та ч.4 ст. 239 Митного кодексу України, Чернівецькою митницею Міндоходів 23.10.2013 р. прийнято рішення №40800/0058 про створення зони митного контролю у приміщенні площею 22,55 м. кв. (холодильна камера) на складі, який належить ФОП ОСОБА_8 та розташований за адресою: м. Чернівці, вул. Коломийська, 9-Г. В подальшому, як вказує Чернівецька митниця Міндоходів 28.01.2014 р. листом №24-70-0516/01/0688 звернулась до Скаржника і повідомила останнього про те, що 90-денний термін перебування його товару на складі митниці закінчився і що йому необхідно повідомити митницю про намір стосовно отримання товару. Крім того зазначено, що для того щоб отримати товар, йому необхідно задекларувати його відповідно до митного режиму та сплатити митні платежі та складські збори за зберігання даного майна на складі митниці. Отже, Відповідач 1 вказує, що ФОП ОСОБА_2 усвідомлюючи наслідки зберігання товару, термін зберігання якого був обмежений, добровільного передав його на зберігання та не вчинив жодних дій, передбачених митним законодавством України , для отримання зі складу митниці, подальшого розмитнення та випуску у вільний обіг цього товару. Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач 2 - Головне управління ДКС України у Чернівецькій області у відзиві від 15.03.2016 р. №12-13/124-1565 (вх. № апеляційного суду 01-04/2137/16 від 21.03.2016 р.) не визнає заявлених позовних вимог, оскільки такі вважає безпідставними та необґрунтованими.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.02.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, б/н від 19.02.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/927/16 від 24.02.16 р.) на рішення господарського суду Чернівецької області від 09.02.2016 р. у справі № 926/1615/15 та призначено на 10.03.2016 р. в режимі відеоконференції. Забезпечення проведення відеоконференції покладено на господарський суд Чернівецької області (Т-2, а.с.192-193).

За клопотання представників сторін розгляд справи 10.03.2016 р. відкладено на 22.03.2016 р. в складі колегії : головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т.(Т-2, а.с.23-224).

22.03.2016 р. представники сторін та третьої особи з»явились до господарського суду Чернівецької області, які підтримали свої доводи і заперечення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та відзивах на неї.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивами на неї, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення господарського суду Чернівецької області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

30.01.2013 р. ФОП ОСОБА_2 (Покупець) та іноземним субєктом FRANCE AFS (м. Монлюсон, Франція) (Продавець) укладено контракт № 28/12, предметом якого є купівля-продаж 200000 кг курячого мяса механічної обвалки (ММО) на загальну суму 104000 євро (Т-1 а.с.28, Т-2 а.с.133). За домовленістю постачання товару проводиться партіями до 22000 кг автотранспортом на умовах EХW Монлюсон, Франція.

02.10.2013 р. ФОП ОСОБА_2 подав до митного оформлення Чернівецькій митниці Міндоходів (правонаступником якої є Чернівецька митниця Державної фіскальної служби України, Т-1 а.с.76-77, 144-162) митну декларацію № 408040000/2013/014122 на товар мясо морожене куряче механічної обвалки (фарш) походженням з Франції, задекларувавши в тому числі митну вартість товару 0,48 євро за 1 кг (Т-2 а.с.123).

Однак, в ході митного оформлення за результатами перевірки даної митної декларації виявлено суттєве заниження вартості товару, що ввозиться, порівняно з попередніми оформленнями аналогічного товару, в звязку з чим Чернівецькою митницею Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 11.10.2013 р. № 408000003/2013/000028/2 та відмовлено в митному оформленні, про що видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00033 від 11.10.2013 р. (Т-1, а.с.29, 30). ФОП ОСОБА_2 розяснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: подання нової митної декларації із зазначенням рівня митної вартості товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості № 408000003/2013/000028/2 від 11.10.2013 р.

У звязку з відмовою в митному оформленні товару за митною декларацією № 408040000/2013/014122 для оформлення митного контролю та пропуску товару мясо морожене куряче механічної обвалки (фарш) походженням з Франції ФОП ОСОБА_2 подав нову митну декларацію № 408040000/2013/015151 від 21.10.2013 р. (Т-2, а.с.125).

Чернівецькою митницею Міндоходів відмовлено в прийнятті названої митної декларації, видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00038 від 21.10.2013 р. (Т-2, а.с.126). В даній картці з посиланням на п. 3 ч. 11 ст. 264 Митного кодексу України підставою відмови в прийнятті митної декларації № 408040000/2013/015151 від 21.10.2013 р. Митниця зазначила те, що при її поданні не дотримано вимог частини 7 статті 55 Митного кодексу України. Випуск товарів у вільний обіг можливий за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, розрахованих декларантом або уповноваженою особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною Рішенням про коригування митної вартості товарів Чернівецької митниці Міндоходів від 11.10.2013 р. № 408000003/2013/000028/2, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України. У картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00038 від 21.10.2013 р. ФОП ОСОБА_2 розяснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: подання МД, заповненої з дотриманням вимог, встановлених ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.12.2013 р. у справі № 824/2263/13-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Міндоходів про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобовязання вчинити певні дії позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії Чернівецької митниці Міндоходів в частині винесення рішення про коригування митної вартості товарів № 408000003/2013/000028/2 від 11 жовтня 2013 року, визнано протиправним та скасовано рішення Чернівецької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 408000003/2013/000028/2 від 11 жовтня 2013 року, скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Чернівецької митниці Міндоходів № 408040000/2013/00033 від 11 жовтня 2013 року. Цією ж постановою відмовлено у задоволенні вимог ФОП ОСОБА_2 про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00038 від 21 жовтня 2013 року, зобовязання Чернівецьку митницю оформити товар мясо морожене куряче механічної обвалки (фарш) в кількості 21145 кг, фактурною вартістю 10149,60 євро, ввезеного згідно інвойсу № FС4 863 від 18 вересня 2013 року з митною вартістю, визначеною по першому методу визначення митної вартості за ціною договору (Т-2, а.с. 54-61).

Дана постанова Чернівецького окружного адміністративного суду за результатами розгляду апеляційної скарги Чернівецької митниці Міндоходів була скасована постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014 р., прийнята нова постанова про повну відмову в задоволенні позову (Т-2, а.с.62-66).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.06.2014 р. у справі № К/800/7481/14 задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2, постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2014 року скасовано, залишено в силі постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2013 року (Т-2, а.с.67-68).

Чернівецький окружний адміністративний суд у постанові від 03.12.2013 р. у справі № 824/2263/13-а встановив, що позивач ФОП ОСОБА_2 при ввезенні на митну територію товару мясо морожене куряче механічної обвалки (фарш) в кількості 21145 кг надав для митного оформлення весь пакет документів, визначений нормами Митного кодексу України, і всі документи, витребувані митним органом для підтвердження митної вартості товару, а митний орган Чернівецька митниця Міндоходів, необґрунтовано визначила митну вартість товару за шостим, резервним, методом, тому рішення митниці про коригування митної вартості товарів № 408000003/2013/000028/2 від 11 жовтня 2013 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00033 від 11 жовтня 2013 р. прийняті всупереч вимогам Митного кодексу України та є протиправними.

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили , крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, обставини, на які посилається Позивач в обґрунтування позовних вимог в частині протиправності дій Відповідача-1 щодо коригування митної вартості товару, незаконності його рішення про коригування митної вартості товарів № 408000003/2013/000028/2 від 11 жовтня 2013 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00033 від 11 жовтня 2013 р., не потребують доведення, оскільки встановлені адміністративним судом у справі № 824/2263/13-а за участю Позивача і Відповідача-1, їм надана відповідна правова оцінка, а тому ці обставини є преюдиційними фактами для справи № 926/1615/15.

Як і в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2 зазначає, що в звязку з неправомірними діями Відповідача-1 з коригування митної вартості товару, його незаконними рішенням про коригування митної вартості товарів № 408000003/2013/000028/2 від 11 жовтня 2013 року та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00033 від 11 жовтня 2013 року завершення митного оформлення товару в день його ввезення виявилося неможливим, у звязку з чим Позивач змушений був помістити товар для зберігання на склад органу доходів і зборів, а в подальшому через втрату товаром придатності зазнав матеріальної шкоди у розмірі витрат, повязаних із закупкою і поставкою товару.

17.10.2013 р. Позивач звернувся до Чернівецької митниці Міндоходів із заявою про надання дозволу на розміщення товару на складі митного органу та у звязку з відмовою митниці скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №408000003/2013/000028/2 від 11.10.2013 р. і відсутністю в нього коштів для сплати митних платежів, вирахуваних з визначеної митним органом митної вартості, просив вирішити питання про прийняття товару на зберігання на склад органу доходів і зборів та повідомив, що за адресою по вул. Коломийській, 9г в м. Чернівці є приміщення, яке відповідає вимогам зберігання даного виду товарів (зокрема температурний режим -18°С), і власник складу може прийняти товар на відповідальне зберігання у разі прийняття митницею відповідного рішення (Т-1, а.с.41).

23.10.2013 р. Чернівецькою митницею Міндоходів було прийнято рішення № 40800/0058 про створення зони митного контролю, згідно якого створюється зона митного контролю приміщення площею 25,5 кв.м (холодильна камера) на складі, який належить ФОП ОСОБА_8 та розташований за адресою м. Чернівці, вул. Коломийська, 9-Г, тип зони митного контролю тимчасова, на період перебування товарів, розміщених згідно договору на відповідальне зберігання від 23.10.2013 р. № 310 (Т-1, а.с.47-48).

23.10.2013 р. Чернівецькою митницею Міндоходів і ФОП ОСОБА_8 укладено договір зберігання № 310, за умовами якого митниця передає, а ФОП ОСОБА_8 приймає на зберігання з 23.10.2013 р. до моменту звернення митниці, майно згідно акту приймання-передачі (Т-1, а.с.42-43).

За актом № 26 від 23.10.2013 р. приймання-передачі майна Чернівецька митниця Міндоходів передала, а ФОП ОСОБА_8 прийняла мясо морожене куряче механічної обвалки (фарш). Тепловій, кулінарній обробці та консервуванню не піддавалося, харчові добавки відсутні. Чиста вага 21145 кг, 1680 поліблоків. Призначення для виробничих потреб. Код УКТЗЕД НОМЕР_1. Власник ФОП ОСОБА_2. Вартість майна при передачі 110834,00 грн. (Т-1, а.с.44).

У Сертифікаті якості № РКМЮ від 19.09.2013 р. полі-блоки замороженого мяса курячого механічної обвалки вироблені в серпні 2013 р., термін придатності товару встановлено 9 місяців (Т-1, а.с.211-212).

Зазначене майно знаходилося на зберіганні у ФОП ОСОБА_8 до 16.01.2014 р., у звязку із закінченням бюджетного року та необхідністю в продовженні зберігання товару 16.01.2014 р. сторони Чернівецька митниця Міндоходів і ФОП ОСОБА_8, уклали новий договір зберігання за № 50 на тих же умовах без складання нового акту приймання-передачі майна (Т-1, а.с.45-46).

В подальшому, як вбачається з обставин справи, товар було повернуто зі зберігання ФОП ОСОБА_8 і прийнято митницею по акту приймання-передачі майна № 31 від 10.12.2014 р., тобто після спливу терміну його придатності згідно з Сертифікатом якості № РКМЮ від 19.09.2013 р (Т-2, а.с.103).

У звязку із закінченням терміну придатності товару Чернівецька митниця Міндоходів передала мясо на утилізацію державному підприємству Укрветсанзавод в особі Тернопільскої філії згідно з договором № 450 від 10.09.2014 р. про надання послуг з утилізації та додаткової угоди до нього від 12.12.2014 р., у подальшому товар було утилізовано (знищено) за рахунок митного органу (Т-2, а.с.101-110, 141-146).

В суді першої та апеляційної інстанції ФОП ОСОБА_2 стверджує, що товар мясо морожене механічної обвалки (фарш) в кількості 21145 кг, ввезене ним на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту № 28/12 від 30.01.2013 р. по вантажній митній декларації № 408040000/2013/014122, у результаті неправомірних дій і рішень Митниці було знищене після його зберігання на складі органу доходів і зборів, у звязку з чим усі понесені ним в звязку із закупкою та поставкою товару витрати виявилися невиправданими і складають його збитки (майнову шкоду), які виразилися у:

- вартості товару 10149,60 євро, що складає 247 853,23 грн. в еквіваленті євро до гривні по офіційному курсу Національного банку України станом на 12.10.2015 р. (день підписання позовної заяви). Зазначені кошти сплачено позивачем по платіжному дорученню в іноземній валюті від 11.09.2013 р. № (MUR) 1638 (Т-1 а.с.52, Т-2 а.с.129-132);

- 2300,00 євро витрат на перевезення товару згідно з договором про надання транспортних послуг автомобільного перевезення № 01 від 03.01.2013 р., укладеним з перевізником ФОП ОСОБА_8, та замовленням до договору 01 від 03.01.2013 на перевезення вантажу в міжнародному сполученні №01 від 09 вересня 2013 р. Вказані кошти Позивач сплатив перевізнику 02.10.2013 р. у сумі 900 євро, 03.10.2013 р. у сумі 900 євро, 04.10.2013 р. у сумі 500 євро (в цілому в еквіваленті 24905,47 грн. згідно курсу НБУ станом на день здійснення оплати), що підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_8 від 01.10.2013 р. про вартість послуг з перевезення та прибутковими касовими ордерами № 0012 від 02.10.2013 р., № 0014 від 03.10.2013 р., № 0015 від 04.10.2013 р. (Т-1, а.с.53-58);

- вартості послуг по розміщенню транспортних засобів в місці прибуття автотранспорту у розмірі 3300 грн., на підтвердження яких Позивачем подано договір № 216 про надання послуг по розміщенню транспортних засобів в місці прибуття автотранспорту від 10.12.2012 р., укладений з ТзОВ С.К.-Інтер (виконавець послуг), платіжні доручення №№ 1657 та 1658 від 23.10.2013 р. про сплату останньому коштів, відповідно, 675,00 грн. та 2625,00 грн. за надані послуги (Т-1 а.с.59-60, 61);

- вартості дизельного палива для забезпечення температурного режиму роботи рефрижератора 5190,44 грн., на підтвердження чого подано фіскальні чеки в кількості 17 шт. про закупівлю на АЗС пального в період з 02 по 23.10.2013 р., сумарна вартість яких складає 5390,44 грн. (Т-1, а.с.63);

- вартості послуг зі здійснення ветеринарно-санітарного контролю у пункті перетину державного кордону України 703,94 грн., наданих Чернівецьким пунктом Держветконтролю Львівської регіональної служби державного ветеринарного контролю на державному кордоні та транспорті за договором № М17 про надання ветеринарних послуг від 08.04.2013 р. Дані послуги вартістю 703,94 грн. оплачені позивачем по платіжному дорученню № 1641 від 27.09.2013 р. на суму 18,09 грн. згідно рахунку № 261 від 24.09.2013 р. за видачу ветеринарного свідоцтва ВРД-00 № 373662 та по платіжному дорученню № 1642 від 27.09.2013 р. на суму 685,85 грн. по рахунку № 330 від 24.09.2013 р. за ветеринарно-санітарний огляд харчових продуктів при розширеному вет.-сан. контролі від 1 до 20 тонн, інспектування вет.-сан. стану т/з автомобіля (Т-1 а.с.64, 65-66, Т-2 а.с.35-38, 127);

- вартості лабораторних досліджень ввезеного мяса на суму 1560,32 грн., виконаних регіональною державною лабораторією ветеринарної медицини згідно з договором №26/13-05 від 13.05.2013 р. на виконання лабораторних досліджень товарів, підконтрольних ветеринарній службі, що виробляються, реалізуються, експортуються та імпортуються. Дані дослідження, підтверджені експертним висновком № 570п/01 від 07.10.2013 р., оплачені позивачем по платіжному дорученню № 1650 від 03.10.2013 р. на суму 1560,32 грн. згідно рахунку № 765 від 01.10.2013 р. (Т-1, а.с.67, 68, Т-2, а.с.32, 128);

- вартості витрат на утилізацію тари в сумі 68,00 грн. за договором про надання послуг № ЧН-93 від 18 грудня 2012 р., укладеного з виконавцем ТОВ УКРРЕСУРСИ-2011. Позивачем згідно платіжного доручення № 1647 від 01.10.2013 р. сплачено ТОВ УКРРЕСУРСИ-2011 68,00 грн. за послуги з утилізації тари (Т-1, а.с.69-70).

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди потрібно довести наступні факти: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв»язок між протиправною поведінкою та шкодою і вину.

У відповідності до вимог ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Позивач вказує, що до заподіяння шкоди у вигляді вартості втраченого майна та витрат пов»язаних з його поставкою на митну територію України призвели незаконні дії Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України по здійсненню коригування митної вартості та рішення про коригування митної вартості товару і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протиправність яких встановлено в судовому порядку.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.12.2013 р. у справі № 824/2263/13-а визнано протиправними дії Чернівецької митниці Міндоходів в частині винесення рішення про коригування митної вартості товарів № 408000003/2013/000028/2 від 11 жовтня 2013 року, визнано протиправним та скасовано рішення Чернівецької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 408000003/2013/000028/2 від 11 жовтня 2013 року, скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Чернівецької митниці Міндоходів № 408040000/2013/00033 від 11 жовтня 2013 року.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.12.2013 р. у справі № 824/2263/13-а у задоволенні вимог ФОП ОСОБА_2 про скасування картки в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00038 від 21 жовтня 2013 року відмовлено, встановлено законність даної картки відмови.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.12.2013 р. у справі № 824/2263/13-а констатовано, що в оскаржуваній картці відмови від 21 жовтня 2013 року зазначено, що випуск товарів у вільний обіг можливий за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, розрахованих декларантом або уповноваженою особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною рішенням про коригування митної вартості товарів Чернівецької митниці Міндоходів від 11 жовтня 2013 року № 408000003/2013/00028/2, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України. На підставі пункту 3 частини 11 статті 264 Митного кодексу України відмовлено в прийнятті до митного оформлення товарів за МД № 408040000/НОМЕР_2 від 21 жовтня 2013 року. Також розяснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: подання митної декларації, заповненої з дотриманням вимог, встановлених частиною 7 статті 55 Митного кодексу України.

В даній постанові зазначено, що в порушення Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. №651 ОСОБА_2 в графі 47 МД№408040000/2013/015151 від 21.10.2013 р. не відобразив окремими рядками суми митних платежів, нарахованих згідно з митною вартістю , визначеною декларантом, що підлягають сплаті до державного бюджету; суми митних платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною Чернівецькою митницею Міндоходів (за рішенням про коригування митної вартості ) та різниці між даними сумами, сплата якої забезпечується шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України (Т-1, а.с.37, Т-2, а.с.125). Крім цього встановлено, що ФОП ОСОБА_2І при поданні митної декларації №408040000/НОМЕР_2 від 21.10.2013 р. не дотримав вимог розділу ІІ частини 2 Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. №651 у зв»язку з чим митниця правомірно у відповідності до п.3 ч.11 ст. 264 Митного кодексу України відмовила в прийнятті митної декларації.

Відтак, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408040000/2013/00038 від 21.10.2013 р. є чинною, оскільки не визнана протиправною , не скасована органом , який її видав чи вищестоячим органом, не втратила чинності автоматично у зв»язку з визнанням протиправними і скасування рішення Чернівецької митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів №408000003/2013/000028/2 від 11.10.2013 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації , митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Чернівецької митниці Міндоходів №408040000/2013/00033 від 11.10.2013 р.

Відтак, місцевим господарським судом вірно зазначено, що протиправними є дії Відповідача 1 з проведення коригування митної вартості та його рішення про коригування митної вартості товарів від 11.10.2013 р. № 408000003/2013/000028/2 і картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00033 від 11.10.2013 р., відтак, спричинена в звязку з цими діями завдана позивачеві матеріальна шкода підлягає відшкодуванню.

Разом з тим, визначаючи, яка саме шкода заподіяна позивачеві в звязку з протиправними діями Відповідача-1, місцевим господарським судом вірно зазначено, що прямий причинно-наслідковий звязок між зазначеними протиправними діями і рішеннями Відповідача-1 та шкодою може існувати лише стосовно шкоди, яка виражається у додаткових витратах позивача з оплати вартості послуг з розміщення транспортного засобу з ввезеним, але не розмитненим товаром, на період від 02.10.2013 р. (дата подання МД № 408040000/2013/014122 від 02 жовтня 2013 р.) по 23.10.2013 р. (дата подання другої МД № 408040000/2013/015151 від 21 жовтня 2013).

В зв»язку з неправомірними діями Відповідача 1 щодо коригування митної вартості, прийняття рішення про коригування митної вартості від 11.10.2013 р. №408000003/2013/000028/2 і винесена картка відмови в прийнятті митної декларації , митному оформленні випуску чи пропуску товарів , транспортних засобів комерційного призначення №408040000/2013/00033 від 11.10.2013 р. Позивач змушений нести додаткові витрати по розміщенню транспортного засобу з не розмитненим товаром та, можливо та можливо , забезпечення належного температурного зберігання товару (-18С згідно із сертифікатом якості від 18.09.2013 р.).

Позивач стверджує, що такі витрати становлять 3300 грн., сплачені ТОВ «С.К.-Інтер» по платіжних дорученнях №№1657,1658 від 23.10.2013 р.

Однак, Позивач не довів належними та допустимими доказами , що дані кошти сплачені саме на утримання в місці розміщення автотранспорту автомобіля НОМЕР_3/СЕ7369ХХ з товаром , щодо якого Відповідач 1 видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №408040000/2013/00033 від 11.10.2013 р.

Однак, з даних платіжних дорученнях вбачається, що ним оплачуються рахунки ТОВ «С.К.-Інтер» №5172 від 23.10.2013 р. на суму 2625,00 грн. та №1181 від 07.08.2013 р. на суму 675,00 грн. З рахунку №1181 вбачається, що такий датовано 07.08.2013 р., а відтак вірно встановлено місцевим господарським судом, що такий не може стосуватися послуг, починаючи з 02.10.2013 р. (Т-2, а.с.27).

Крім цього, рахунок №5172 від 23.10.2013 р. Позивачем не подан , а відтак безпосередньо з платіжного доручення №1658 від 23.10.2013 р. неможливо зробити достовірний висновок, що кошти сплачені в зв»язку з необхідністю утримання автомобіля з товаром, щодо якого при митному оформлені видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортн6их засобів комерційного призначення №408040000/2013/00033 від 11.10.13 р.

Відповідно до цього, місцевим господарським судом зроблено вірний висновок що Позивачем не доведено факт заподіяння йому шкоди Відповідачем 1 у розмірі 3300 грн., сплачених ТОВ «С.К.- Інтер» по платіжних дорученнях №1657 від 23.10.2013 р. та №1658 від 23.10.2013 р.

Також, Позивачем подано 17-ть фіскальних чеків про купівлю в період з 02 по 23.10.2013 р. пального на загальну суму 5390,44 грн. , однак такі фіксують виключно факт купівлі пального, однак, не містять інформації, хто придбав, за чиї кошти та чи було воно використано саме для забезпечення роботи рефрижератора з метою підтримання температурного режиму зберігання товару (Т-1, а.с.63 зворот).

В матеріалах справи наявні копія виставленого ФОП ОСОБА_8 рахунку №24/10/13 від 23.10.2013 р. на оплату 5390,54 грн. за простій машини СЕ0503АТ/СЕ7369ХХ на МПТ з 02.10.2013 року по 23 жовтня 2013 року, копія квитанції до прибуткового касового ордера № 112 від 24.10.2013 р. про оплату Позивачем в касу ФОП ОСОБА_8 зазначених коштів, а також копія листа ФОП ОСОБА_8 від 08.02.2016 р., в якому остання на запит адвоката ОСОБА_4 повідомила, що згідно рахунку № 24/10/13 від 24.10.2013 р. ФОП ОСОБА_2 відшкодував їй кошти в сумі 5390,54 грн., витрачені на закупку дизельного палива, закупленого в звязку з простоєм транспортного засобу СЕ0503АТ/СЕ7369ХХ на МТП з 02 по 23 жовтня 2013 р. і використаного для постійної роботи рефрижератора, що є частиною названого транспортного засобу, враховуючи специфіку товару, що нею перевозився (Т-2, а.с.134-135, 174).

Із змісту п.4.2., 4.12 договору про надання транспортних послуг автомобільного перевезення №01 від 03.01.2013 р., укладеного ФОП ОСОБА_2І та ФОП ОСОБА_8 вбачається врегулювання порядку оформлення понаднормового простою, обов»язок Перевізника повідомити Замовника про понаднормативний простій, а п.6.4. встановлено штраф у розмірі 800 грн. за кожну повну добу простою, якщо інше не зазначено в транспортному замовленні на конкретне перевезення (Т-1, а.с.53-55). Відтак, даним договором передбачено штраф за понаднормовий простій , а не компенсація за пальне.

Також, Позивач просив стягнути 68,00 грн. збитків у вигляді витрат на утилізацію тари, сплачених ним по платіжному дорученню №1647 від 01.10.2013р. на користь ТОВ «УКРРЕСУРСИ» (Т-1, а.с.71). Однак, з даного платіжного доручення не вбачається, що утилізувалася тара, в яку було упаковано саме товар, стосовно якого Відповідач-1 видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00033 від 11.10.2013 р. З МД № 408040000/2013/014122 вбачається, що товар предявлено до митного оформлення 02.10.2013 р., а кошти сплачено на день раніше 01.10.2013 р., акту ж виконаних робіт, рахунку на оплату послуг з утилізації тари Позивач не надав, а з матеріалів справи вбачається, що товар було упаковано у вигляді 1680 поліблоків на 21 палеті, в такому ж вигляді товар предявлявся до митного оформлення згідно з МД № 408040000/2013/015151 від 23.10.2013 р., і відсутні будь-які дані, що саме ці палети були утилізовані за рахунок Позивача (Т-1, а.с.29, 50, 51; Т-2, а.с.123, 125, 169). Відповідно до цього, місцевим господарським судом правомірно відмовлено в стягненні збитків у сумі 68,00 грн. на утилізацію тари ФОП ОСОБА_2

Щодо безпосереднього причинно-наслідкового звязку між протиправними діями Відповідача-1, що полягають у коригуванні митної вартості та винесенні рішення про коригування митної вартості товарів від 11.10.2013 р. № 408000003/2013/000028/2 і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00033 від 11.10.2013 р. та збитками у вигляді вартості товару (247853,23 грн.), плати за його перевезення (24905,47 грн.), витрат на оплату ветеринарно-санітарних послуг (703,94 грн.) та лабораторних досліджень (1560,32 грн.), судова колегія зазначає наступне.

Як вірно вказує місцевий господарський суд, дані витрати є фактичними витратами Позивача, з урахуванням яких відповідно визначається первісна вартість запасів.

У відповідності до абз. 2 п.4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 Запаси, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.99 р. № 246 (далі ПСБО № 9) запаси це активи, які утримуються для подальшого продажу (розподілу, передачі) за умов звичайної господарської діяльності. Запаси визнаються активом, якщо існує імовірність того, що підприємство/установа отримає в майбутньому економічні вигоди, повязані з їх використанням, та їх вартість може бути достовірно визначена (п. 5 ПСБО № 9).

Згідно з абзацом 5 пункту 6 ПСБО № 9 для цілей бухгалтерського обліку запаси включають товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством/установою з метою подальшого продажу.

Відповідно до п. 8 ПСБО № 9 придбані (отримані) або вироблені запаси зараховуються на баланс підприємства/установи за первісною вартістю, а згідно з пунктом 9 названого Стандарту первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається (зокрема але не виключно) з таких фактичних витрат: - суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю) за вирахуванням непрямих податків (абзац 2 п. 9); - суми ввізного мита (абз. 4 п. 9); - транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів (абз.6 п.9).

Згідно ч. 1 ст. 243 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах органів доходів і зборів, за якими власник або уповноважена ним особа не звернулися до закінчення строків зберігання, встановлених цим Кодексом, підлягають реалізації, а у випадках, передбачених законодавством, - безоплатній передачі у володіння і користування або переробці, утилізації чи знищенню, про що відповідний орган доходів і зборів повідомляє власника зазначених товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноважену ним особу не пізніш як за 15 днів до закінчення строків зберігання. Таке повідомлення не направляється після закінчення строків зберігання, зазначених у частинах другій та пятій статті 240 цього Кодексу.

Частинами 1 та 6 ст. 244 Митного кодексу України встановлено, що кошти, одержані від реалізації товарів, зазначених у пунктах 2-5 частини першої, пунктах 1-5, 7 частини пятої статті 238 та частині четвертій статті 240 цього Кодексу, після вирахування сум належних митних платежів, виплати комісійної винагороди підприємству торгівлі, яке реалізувало зазначені товари, а також після відшкодування витрат на зберігання цих товарів, їх оцінку, сертифікацію, транспортування, проведення, у разі необхідності, аналізів та експертиз, розукомплектування, надсилання їх власникам відповідних повідомлень зберігаються на рахунку відповідного органу доходів і зборів. Власник товарів, зазначених у частині першій цієї статті, або уповноважена ним особа може отримати з рахунку органу доходів і зборів залишок коштів, одержаних від їх реалізації, протягом трьох років з дня реалізації товарів, а у випадках, зазначених у частинах третій та четвертій цієї статті, - з дня набрання законної сили рішенням суду по справі. Кошти, не отримані протягом цього строку, перераховуються до державного бюджету. Відсотки на суми коштів, одержаних від реалізації товарів, не нараховуються (ч. 6 ст. 244 Митного кодексу України).

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 238 Митного кодексу України, на складах органів доходів і зборів можуть зберігатися (як у спірному випадку) товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, якщо їх митне оформлення не може бути завершено у день предявлення органу доходів і зборів, а також в інших випадках на прохання власників таких товарів, транспортних засобів або уповноважених ними осіб.

Відтак, у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00033 від 11.10.2013 р. декларанту (позивачеві) розяснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме подання нової митної декларації із зазначенням митної вартості товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості № 408000003/2013/000028/2.

Нову митну декларацію № 408040000/2013/015151 Позивач подав 21 жовтня 2013 р., однак Відповідач-1 виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00038 від 21 жовтня 2013 року і правомірність якої встановлено Чернівецьким окружним адміністративним судом у постанові 824/2263/13-а від 03.12.2013 р. У даній картці Позивачеві розяснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме подання митної декларації, заповненої з дотриманням вимог, встановлених частиною 7 статті 55 Митного кодексу України.

У відповідності до ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. Гарантії забезпечення виконання зобовязань перед органами доходів і зборів визначено Розділом Х Митного кодексу України.

Статтею 306 Митного кодексу України визначено способи забезпечення сплати митних платежів, серед яких: фінансові гарантії, гарантії на умовах Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП «Конвенції МДП) 1975 р.; гарантування на умовах Конвенції про тимчасове ввезення (Стамбул , 1990 р.) із застосуванням книжки (карнету)А.Т.А.

Статтею 307 Митного кодексу України, зокрема, визначено умови надання фінансових гарантій, встановлено, що юридичні особи, які мають намір виступати гарантом забезпечення особою своїх зобовязань перед органами доходів і зборів України зі сплати митних платежів, уповноважуються на це і вносяться до реєстру гарантів у порядку, визначеному цим розділом.

Фінансова гарантія видається гарантом і надається органам доходів і зборів особою, відповідальною за сплату митних платежів, або будь-якою іншою особою на користь особи, відповідальної за сплату митних платежів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Фінансова гарантія діє на всій митній території України (ч. 3 ст. 307 Митного кодексу України).

Фінансова гарантія як забезпечення сплати митних платежів не надається, якщо сума митних платежів, що підлягають сплаті, не перевищує суму, еквівалентну 1000 євро (ч. 6 ст. 307 Митного кодексу України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 308 Митного кодексу України розмір фінансової гарантії визначається органом доходів і зборів виходячи з суми митних платежів, що підлягає сплаті при випуску товарів для вільного обігу на митній території України або при вивезенні товарів за межі цієї території у митному режимі експорту. Якщо при визначенні розміру фінансової гарантії неможливо точно визначити суму митних платежів, що підлягає сплаті, внаслідок ненадання органу доходів і зборів точних відомостей про характер, найменування, кількість, країну походження, митну вартість та код таких товарів згідно з УКТ ЗЕД, розмір фінансової гарантії визначається виходячи з найбільшої величини ставок податків, вартості та/або кількості товарів, що можуть бути визначені на підставі наявних відомостей.

Відповідно до ст. 309 Митного кодексу України забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією здійснюється у таких формах: 1) надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді документа); 2) внесення коштів на відповідний рахунок або в касу органу доходів і зборів (грошова застава).

Забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією може здійснюватися у будь-якій з форм , визначених у частині першій цієї статті , на вибір особи, відповідальної за сплату митних платежів, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч.12 ст. 309 Митного кодексу України).

Враховуючи вищенаведене, декларант має право вільно, на свій розсуд обрати варіант дій або погодитись з відкоригованою митним органом митною вартістю та подати документи для митного оформлення товарів за відкоригованою митною вартістю, або прийняти рішення про надання відповідної гарантії для випуску товарів у вільний обіг та сплатити митні платежі згідно з митною вартістю товарів, визначеною самим декларантом або помістити товар на склад митного органу, що й обрав Позивач в даному випадку.

Відтак, приймаючи певне рішення, декларант повинен усвідомлювати можливі наслідки свого вибору, в тому числі понесення втрат, повязаних з тим, що стосовно товару з обмеженим терміном придатності протягом такого терміну не буде здійснено митне оформлення та товар не буде випущено у вільний обіг з різних причин (в тому числі у звязку з певною тривалістю часу судового оскарження дій та рішень митного органу).

У відповідності до вимог ст.. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а згідно з абзацом 5 статті 44 названого Кодексу одним з принципів підприємницької діяльності є здійснення її на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у звязку з наявністю передбаченої Митним кодексом України і розясненої Позивачеві в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00038 від 21 жовтня 2013 року (правомірність якої підтверджена судовим рішенням у справі № 824/3263/13-а) можливості здійснити випуск ввезеного товару у вільний обіг з використанням механізму, передбаченого ч. 7 ст. 55 та Розділу Х Митного кодексу України, і протиправні рішення і дії Відповідача-1 з коригування митної вартості, прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 11.10.2013 р. № 408000003/2013/000028/2 і винесення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00033 від 11.10.2013 р. не перебувають в безумовному причинно-наслідковому звязку з майновими втратами Позивача, що складаються з вартості товару, плати за його перевезення та витрат на оплату ветеринарно-санітарних послуг і лабораторних досліджень, оскільки обєктивно Позивач не був позбавлений можливості запобігти цим втратам.

Крім цього, необґрунтованими є доводи Позивача що у нього не було коштів для сплати нарахованих митницею платежів, виходячи з відкоригованої митної вартості товару та оплати послуг гарантів, включених до відповідного переліку. Відсутність грошових коштів не звільняє суб»єктів підприємництва ані від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання , ані від оплати обов»язкових платежів (податків, судового збору тощо) і не є безумовною підставою, яка засвідчує неможливість вчинити певні дії, що вимагають оплати та не звільняє суб»єкта підприємницької діяльності від обов»язку нести наслідки своєї неплатоспроможності.

Позивачем ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій, не доведено належними та допустимими доказами, що він обєктивно був позбавлений можливості надати митному органу передбачені Розділом Х Митного кодексу України гарантії через обтяжливість доступу до послуг гарантів, оскільки Відповідач-1 надав низку документів, з яких видно, що в зоні діяльності Чернівецької митниці Міндоходів станом на час виникнення спірних правовідносин функціонували юридичні особи-гаранти, з якими були укладені відповідні угоди про надання гарантій митним органам і які мали уповноважених представників з повноваженнями оформлення гарантійних документів в зоні діяльності Чернівецької митниці (Т-2, а.с.157-159, 162-168).

Судова колегія також погоджується з твердженням місцевого господарського суду, що, Позивач не довів обєктивної неможливості на вибір сплатити митні платежі, розраховані Відповідачем-1 за рішенням про коригування митної вартості № 408000003/2013/000028/2 від 11.10.2013 р. (Т-1 а.с.29, Т-22, а.с.137-138) та оформити у вільний обіг товар на період судового оскарження зазначеного рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00033 від 11.10.2013 р., або надати після винесення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00038 від 21.10.2013 р. митну декларацію, заповнену з дотриманням вимог, встановлених ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України, та гарантій, передбачених розділом X Митного кодексу України. Натомість, Позивач на свій підприємницький ризик прийняв рішення помістити не розмитнений товар з обмеженим строком придатності на склад митного органу і розпочати судове оскарження дій і рішень Відповідача-1, усвідомлюючи, при цьому, можливі негативні наслідки такого рішення.

За таких обставин, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду, погоджується з висновком місцевого господарського суду, що прямого причинно-наслідкового звязку між протиправними діями митниці з коригування митної вартості товару, рішенням про коригування митної вартості товарів № 408000003/2013/00028/2 від 11.10.2013 р. та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 408040000/2013/00033 від 11.10.2013 р. та збитками (шкодою) позивача у розмірі 275022,96 грн., що складаються з вартості товару, послуг з його перевезення, ветеринарно-санітарних послуг і лабораторних досліджень немає, а відтак вірно відмовлено в позові .

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що Відповідач-1 листом від 28.01.2014 р. № 24-70-0516/01/0688 повідомляв Позивача про закінчення 90-денного терміну зберігання товару на складі митниці і пропонував повідомити митний орган про наміри стосовно отримання товару (Т-1, а.с.188).

Позивач, у свою чергу, звернувся до митниці із заявою від 12.02.2014 р. про зміну митного режиму товару на митний режим митний склад, однак отримав відмову Відповідача-1 від 17.02.2014 р. № 24-70-51-13/01/1346 з посиланням на те, що товар перебуває на складі органу доходів і зборів і не поміщений у будь-який режим, відповідно, зміна митного режиму є неможливою (Т-1, а.с.195). Правомірність даної відмови підтверджена судовим рішенням постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 10.04.2014 р. у справі № 824/623/14-а, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014 р. (Т-1, а.с.196-201, 202-206).

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Чернівецької області від 09.02.2016 у справі №926/1615/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, б/н від 19.02.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/927/16 від 24.02.16 р.) без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.03.2016 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Судді Гриців В.М.

ОСОБА_1