донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

22.03.2016 справа №905/3003/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників: від позивача: від відповідача: розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу не зявився не зявився Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м.Красноармійськ Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від12.01.2016р. (повний текст підписано 16.01.2016р.)
у справі№905/3003/15 (суддя Ю.С. Мельниченко)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ялта град строй», м.Київ
до Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м.Красноармійськ Донецької області
проcтягнення 333334,92грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ялта град строй», м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м.Красноармійськ Донецької області про cтягнення 333334,92грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.01.2016р. (повний текст підписано 16.01.2016р.) у справі №905/3003/15 позовні вимоги задоволено, стягнуто зі Служби автомобільних доріг в Донецькій області заборгованість у сумі 333334,92грн.

Рішення суду мотивоване тим, що на виконання умов договору про закупівлю послуг за державні кошти №2-15 від 16.04.2013р. позивач виконав роботи, про що свідчить акт приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за грудень 2013р. від 30.12.2013р. на суму 333334,92грн., а відповідач, відповідно, визнав це та прийняв виконані роботи. Проте, відповідач виконані роботи не оплатив, у звязку з чим утворився борг у розмірі 333334,92грн., який було стягнуто судом.

Служба автомобільних доріг в Донецькій області не погодилася з прийнятим рішенням та звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 12.01.2016р. (повний текст підписано 16.01.2016р.) у справі №905/3003/15 і прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що рішення прийнято судом за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Так, апелянт зазначає, що за умовами договору розрахунок проводиться шляхом оплати замовником протягом 20 банківських днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт. У звязку з тим, що фінансування було відсутнє, то відсутні підстави для задоволення позову.

Разом з тим, скаржник зазначає про те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки вимозі Державної фінансової інспекції щодо усунення порушень (про зменшення в обліку кредиторської заборгованості, до якої входить спірна сума). За твердженнями відповідача, до акту приймання виконаних робіт включені роботи, фактично виконані на примиканнях до проїзної частини. Тобто, спірні зобовязання на суму 226089,30грн. спрямовані на використання всупереч законові державної власності, тому мають бути визнані судом недійсними. На підтвердження вищезазначеного апелянт надав Акт перевірки державних закупівель, який передував вимозі Державної фінансової інспекції.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 29.02.2016р. у справі №905/3003/15 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 22.03.2016р.

Представник позивача в судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі його представника. Крім того зазначив, що вважає рішення господарського суду Донецької області законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. На електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване перебуванням у відпустці провідного юрисконсульта підприємства на визначену судом дату судового засідання, а також необхідністю ознайомлення з відзивом позивача. У задоволенні вищезазначеного клопотання Служби автомобільних доріг в Донецькій області судовою колегією відмовлено з огляду на наступне.

Відповідно до статті 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Отже, відповідач не був позбавлений можливості направити іншого повноважного представника, ніж провідний юрисконсульт підприємства, для участі в судовому засіданні.

Разом з тим, стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Посилання відповідача на необхідність ознайомлення з відзивом позивача судовою колегією не приймається, оскільки він мав можливість звернутися до суду для ознайомлення з матеріалами справи, чого зроблено не було.

З урахуванням вищенаведеного, судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представників сторін за наявними матеріалами у справі.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

16.04.2013р. між Службою автомобільних доріг у Донецькій області (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ялта град строй» (далі - учасник) був укладений договір про закупівлю послуг за державні кошти №2-15 (далі - договір).

За умовами п.1.1 договору учасник зобовязується протягом 2013-2014 років виконати послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги ОСОБА_4 - Артемівськ - Горлівка, км 92+640 - км 93+753 (вул. академіка Корольова), а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Пунктом 3.1 договору сторони узгодили, що ціна договору становить 4578628,30грн., у тому числі: ПДВ 20% - 763104,72грн.

Відповідно до п.4.1 договору, розрахунки проводяться шляхом оплати замовником протягом 20 банківських днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2В).

Згідно з п.4.2 договору, до акта приймання виконаних будівельних робіт додається довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (ф. КБ-3).

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014р. Строк дії договору та виконання зобовязання щодо виконання робіт можуть бути продовжені у разі виникнення документально підтверджених обєктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажорних обставин, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі (п. 10.1).

Як вбачається з матеріалів справи, факт виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором на суму 333334,92грн. підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за грудень 2013 року від 30.12.2013р. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2013 року. Зазначені роботи відповідачем оплачені не були, що стало причиною звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Ялта град строй» з позовом до суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Оцінивши договір, з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм статей 837-886 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Згідно ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ст.843 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем роботи за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-15 від 16.04.2013р. виконані, що не оспорюється відповідачем, та про що свідчать акт приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за грудень 2013 року від 30.12.2013р. на суму 333334,92грн. та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2013 року від 30.12.2013р., згідно якої вартість виконаних робіт за звітний місяць становить 333334,92грн. Вказані акт та довідка підписані повноважними представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Пунктом 4.1 договору сторони узгодили, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником протягом 20 банківських днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2В).

Враховуючи зазначений пункт договору та дату підписання акту приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за грудень 2013 року від 30.12.2013р., граничним строком оплати виконаних робіт є 30.01.2014р.

Проте, Службою автомобільних доріг в Донецькій області вищевказані роботи оплачені не були. Доказів перерахування позивачу боргу у сумі 333334,92грн. відповідач не надав.

За таких обставин, враховуючи, що судове рішення повинно відповідати загальним засадам справедливості, а позивач до цього часу не отримав винагороди за виконані роботи, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача боргу у сумі 333334,92грн.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що за умовами договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником протягом 20 банківських днів, при наявності коштів на бюджетних рахунках, після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт. У звязку з тим, що фінансування було відсутнє, то відсутні підстави для задоволення позову.

Зазначене твердження спростовується наступним. Згідно з п.1.3 Положення про Службу автомобільних доріг у Донецькій області, служба є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Відповідно до п.5 Оглядового листа Вищого господарського суду України N01-06/374/2013 від 18.02.2013р. «Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)» відсутність фінансування не може бути підставою для звільнення замовника від обов'язку оплати відповідних робіт, оскільки в разі відсутності коштів для оплати замовник був вправі та мав фактичну можливість призупинити виконання умов договору з моменту виявлення відсутності коштів для оплати робіт, а не приймати їх результати.

Згідно з частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. N11/446.

Разом з тим, в апеляційній скарзі відповідач посилається на вимогу Державної фінансової інспекції в Донецькій області щодо усунення порушень від 11.06.2014р. №05-06-10-14/6160, згідно якої загальна вартість робіт за договорами від 16.04.2013р. №№2-15, 2-16, 2-17 включає роботи з виконання послуг на примиканнях до проїзної частини автомобільної дороги, які не належать до державної власності та не повинні фінансуватися за рахунок коштів державного бюджету. Апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки вищевказаній вимозі Державної фінансової інспекції (про зменшення в обліку кредиторської заборгованості, до якої входить спірна сума). За твердженнями відповідача, спірні зобовязання на суму 226089,30грн. спрямовані на використання всупереч законові державної власності, тому мають бути визнані судом недійсними. На підтвердження вищезазначеного до суду апеляційної інстанції скаржник надав Акт перевірки державних закупівель, який передував вимозі Державної фінансової інспекції.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Статтею 849 ЦК України встановлено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

За умовами ст.853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Відповідно до ч.4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання договору №2-15 від 16.04.2013р. відповідачем було виконано, а позивачем прийнято роботи на суму 333334,92грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за грудень 2013 року від 30.12.2013р. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2013 року від 30.12.2013р., підписаними з обох сторін та скріпленими печатками підприємств.

Виходячи з положень п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, акт приймання виконаних будівельних робіт є первинним документом та фіксує факт здійснення господарської операції.

Судовою колегією відхиляються твердження скаржника про те, що підставою для несплати коштів є акт Державної фінансової інспекції України. Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.01.2013р. зі справи №5006/18/13/2012, яка відповідно до приписів статті 11128 ГПК України має враховуватися судами.

До того ж акт перевірки не може встановлювати обовязкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Таким чином, акт перевірки державних закупівель не може розглядатись як підстава звільнення відповідача від оплати виконаних позивачем робіт.

З огляду на викладене, апеляційна інстанція вважає, що господарський суд при винесенні оскаржуваного рішення зясував всі обставини справи в їх сукупності, з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

У звязку з цим, рішення господарського суду Донецької області від 12.01.2016р. (повний текст підписано 16.01.2016р.) у справі №905/3003/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг в Донецькій області, м.Красноармійськ Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 12.01.2016р. (повний текст підписано 16.01.2016р.) у справі №905/3003/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.01.2016р. (повний текст підписано 16.01.2016р.) у справі №905/3003/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді Д.О.Попков

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим:

1 позивачу;

2 відповідачу;

1 ГСДО;

1 до справи;

1 ДАГС