ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р.Справа № 922/181/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Санпромінвест", м. Київ
до ТОВ "Ремонтно-торгове підприємство "Таргет", м. Харків
про про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. від 15.01.15 р.;

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальності "Санпромінвест", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.03.16 р., яка була прийнята судом) просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальності "Ремонтно-торгове підприємство "Таргет" грошові кошти в сумі 214963,92 грн. та 3224,47 грн. судового збору, мотивуючи свої вимоги отриманням відповідачем вказаних коштів без достатньої правової підстави.

Представник позивача в судовому засіданні 28.03.16 р. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги суду не виконав, письмовий відзив не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 35).

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Позивач зазначає, що у вересні 2015 року представники ТОВ "Санпромінвест" звернулися до відповідача з приводу придбання у останнього товару за переліком:

1. Бойлер - теплообмінник, нерж, двухконтурний 300 л - 1 шт.

2. Бойлер - теплообмінник, нерж, двухконтурний 400 л - 1 шт.

3. Сонячний колектор для виробництва теплової енергії та підігріву води 58/1800-20 - 2 шт.

4. Сонячний колектор для виробництва теплової енергії та підігріву води 58/1800-24 - 1 шт.

5. Сонячний колектор для виробництва теплової енергії та підігріву води 58/1800-30 - 6 шт.

6. Вакуумна скляна трубка для сонячного колектора з мідною трубкою 58*1800 мм - 30 шт.

7. Вакуумна скляна трубка для сонячного колектора 58*1800 мм - 30 шт.

8. Труба гофрована нерж. DN 15, мяка (30 метрів бухта) - 60 шт.

9. Труба гофрована нерж. DN 20, мяка (30 метрів бухта) - 60 шт.

10. Мережевий сонячний інвертор SG10KTL-EC - 1 шт.

Загальна узгоджена в усній формі вартість даного товару становила 214963,92 грн. в т.ч. ПДВ.

Відповідач, в свою чергу, в електронному вигляді направив позивачу рахунок-фактуру №СФ-280901 від 28.09.2015 р. (а.с. 11) на суму 214963,92 грн. в т.ч. ПДВ. Відповідно до вказаного рахунку, строк оплати був встановлений до 05.10.15 р.

Вказаний рахунок позивачем було сплачено у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 05.10.2015р. на суму 214963,92 грн., а також банківською випискою по рахунку №4798 за 05.10.2015 р. (а.с. 12, 13).

30.12.2015 р. позивачем було направлено відповідачу претензію (а.с. 14) з вимогою повернення отриманих коштів. Вказана претензія направлялась цінним листом з описом та була отримана відповідачем 11.01.16 р. (а.с. 17).

12.01.16 р. відповідач надав відповідь (а.с. 62), в якій вказав що представник позивача - ОСОБА_2 отримав товар та первинні документи у двох примірниках для оформлення належним чином. Втім, жодних доказів в підтвердження викладених у відповіді обставин відповідач не надав.

11.03.16 р. позивачем було направлено відповідачу претензію (а.с. 60) з вимогою поставити товар на суму 214963,92 грн. в семиденний строк від дня пред'явлення претензії. У випадку відмови від поставки товару позивач просив в семиденний строк від дня пред'явлення вимоги повернути кошти в сумі 214963,92 грн.

Позивач зазначає, що відповідачем товар на суму 214963,92 грн. так і не був поставлений, а кошти на вказану суму так і не були повернуті, що і стало причиною для звернення з даним позовом до господарського суду Харківської області.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.

Правочин може учинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ст. 205 ЦК України).

Зі змісту ст. 207 ЦК України випливає, що правочин в простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялися за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів зв'язку.

Таким чином, оплата позивачем товару та прийняття відповідачем цієї оплати свідчить про волю сторін до настання відповідних правових наслідків, що не суперечить вимогам ст. 205 ЦК України.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За своєю правовою природою правовідносини, що виникли між сторонами природою є договором купівлі - продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Як вже було зазначено, позивач, на підставі виставленого відповідачем рахунку, перерахував на рахунок останнього грошові кошти в сумі 214963,92 грн. у якості попередньої оплати за товар.

Проте, строки та місце поставки сторонами не були визначені.

11.03.16 р. позивачем було направлено відповідачу претензію з вимогою поставити товар на суму 214963,92 грн. в семиденний строк від дня пред'явлення претензії. У вказаній претензії був зазначений базис (місце) постачання товару. Крім того, у випадку відмови від поставки товару позивач просив в семиденний строк від дня пред'явлення вимоги повернути кошти в сумі 214963,92 грн.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно частини 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже було зазначено, 11.03.16 р. позивачем було направлено відповідачу претензію з вимогою поставити товар на суму 214963,92 грн. або повернення попередньої оплати в семиденний строк від дня пред'явлення претензії.

Проте, відповідач свої зобов'язання з поставки оплаченого позивачем товару не виконав, попередньо оплату не повернув.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що з 19.03.16 р. прострочив виконання зобов'язання з повернення позивачу попередньої плати за спірним договором.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 214963,92 грн., належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України, відшкодовуючи судовий збір за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності "Ремонтно-торгове підприємство "Таргет" (61070, м. Харків, вул. Рудика, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальності "Санпромінвест" (02125, м. Київ, вул. Старосільська, б. 1 К, ) 214963,92 грн. попередньої плати та судовий збір в сумі 3224,46 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.03.2020 р.

Суддя ОСОБА_3