РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016Справа №910/32759/15

За позовомКонцерну «Техвоєнсервіс»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лагода Фекторі»
простягнення 66957,29 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаТатарчук Р.О. - представник
від відповідачаЩавинський Є.М. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Концерн «Техвоєнсервіс» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лагода Фекторі» заборгованості за договором №225/к/3-14Д від 14.01.2014 у розмірі 38078,00 грн, інфляційних втрат у розмірі 22047,16 грн, 3% річних у розмірі 1449,05 грн та пені у розмірі 5383,08 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №225/к3-14Д від 14.01.2014 в частині здійснення розрахунків за виконані на підставі договору роботи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/32759/15 та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2016 за клопотанням сторін продовжено строк вирішення спору у справі №910/32759/15 на 15 днів та оголошено перерву в судовому засіданні до 10.03.2016.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 10.03.2016, з'явився, позов підтримав.

Відповідач проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначає, що акти виконаних робіт, на які позивач посилається як доказ виконання робіт за договором №225/к/3-14Д від 14.01.2014, містять виправлення, а тому не можуть належним доказом виконання робіт. Також, за твердженням відповідача, сторонами було погоджено, що оплата за послуги здійснюється після продажу відповідачем виробів, однак, відповідні вироби знаходяться у володінні позивача у зв'язку із передачею їх на відповідальне зберігання, що унеможливило їх реалізацію.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лагода Фекторі» (замовник) та Концерном «Техвоєнсервіс» (виконавець) укладено договір на виконання робіт №225/к/3-14Д (надалі - Договір), за умовами якого виконавець зобов'язується своїми силами та засобами протягом дії договору виконувати наступні роботи:

- виготовляти заготівки із масиву дерева;

- виготовляти заготівки із матеріалів деревини наданих замовником;

- реконструювати або реставрувати заготівки та вироби із дерева та матеріалів деревини, а замовник прийняти належним чином виконану роботу та оплатити її.

Відповідно до п. 1.2 Договору зміст, об'єми, вартість та терміни виконання робіт визначаються в додатках до даного Договору по кожному завданню замовника у визначеному законодавством порядку та які є невід'ємною частиною даного договору.

Інших договорів на виконання робіт між сторонами не укладалось.

За правовою природою укладений між сторонами Договір №225/к/3-14Д від 14.01.2014 є договором підряду.

Відповідно до п. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 2.1-2.3 Договору визначено, що оплата виконаних робіт відбувається у встановленому законодавством порядку, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця. Вартість виконаних робіт визначається додатками до цього Договору, котрі визначають зміст, обсяги, вартість та строки виконання робіт по кожному завданню. Сума, що має бути сплачена за виконання робіт, визначається оформленими сторонами актами прийому-передачі виконаних робіт за фактом виконання конкретних обсягів робіт.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що виконавцем відповідно до умов Договору виконано робіт та надано послуг на суму 65258,00 грн, однак відповідачем розрахунки за виконані роботи здійснено частково - на суму 27180,00 грн, а відтак заборгованість відповідача перед позивачем становить 38078,00 грн.

На підтвердження доводів стосовно факту виконання робіт за Договором №225/к/3-14Д від 14.01.2014 та їх вартості позивач посилається на чотири акти приймання-передачі, а саме:

- акт приймання-передачі виконаних послуг від 27.02.2014 на суму 29180,00 грн;

- акт приймання-передачі виконаних послуг від 29.04.2014 на суму 12117,00 грн;

- акт приймання-передачі виконаних послуг від 11.06.2014 на суму 14937,00 грн;

- акт приймання-передачі виконаних послуг від 21.07.2014 на суму 9024,00 грн.

Водночас, відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Пунктом 3 додатку №4 від 27.02.2014 до Договору сторони погодили, що замовник сплачує виконавцю вартість робіт після продажу виробів, на які пішли заготовки у відповідності до наведеного «Графіка платежів».

Як пояснили представники сторін в ході розгляду справи, метою укладення Договору було виготовлення позивачем трьох комплектів дверей та передача їх відповідачу для реалізації.

Проте, обумовлені укладеним між сторонами договором результати робіт, а саме: комплекти комплектуючих до дверних блоків передані відповідачу не були. Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, відповідні вироби (3 комплекти дверей загальною вартістю 45000,00 грн без ПДВ) були утримані позивачем шляхом оформлення документів на відповідальне зберігання та на момент розгляду справи перебувають у володінні позивача.

Отже, з урахуванням того, що умовами укладеного між сторонами Договору не була передбачена попередня оплата виконаних робіт, то з огляду на положення ст. 854 Цивільного кодексу України, відповідач зобов'язаний сплатити ціну за виконані роботи після остаточної здачі роботи. Оскільки, виконані позивачем результати робіт остаточно здані відповідачу не були, а виготовлені позивачем комплекти дверей знаходяться у позивача, підстави для здійснення оплати за виконані роботи відсутні.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, обов'язок доказування та подання доказів, відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Позивачем належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості з боку відповідача за виконані на підставі Договору №225/к/3-14Д від 14.01.2016 роботи (надані послуги) не доведено.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення відповідача основної заборгованості у розмірі 38078,00 грн задоволенню не підлягають.

Оскільки позивачем не доведено факту прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати виконаних на підставі Договору робіт (наданих послуг), вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 22047,16 грн, 3% річних у розмірі 1449,05 грн та пені у розмірі 5383,08 грн також задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.03.2016

Суддя Ю.М. Смирнова