донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

29.03.2016 справа №905/128/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
При секретарі судового засідання За участю представників сторін: від позивача від відповідача розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 не зявився ОСОБА_5, за довіреністю Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Бетон-строй, м. Маріуполь Донецької області
на рішення господарського судуДонецької області
від09 лютого 2016 р. (підписано 15.02.16 р.)
у справі№ 905/128/16 (суддя Курило Г.Є.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Бетон-строй, м. Маріуполь Донецької області
доПублічного акціонерного товариства Комерційний банк СОЮЗ, м. Київ
провизнання недійсним кредитного договору №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013 р.
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Бетон-строй, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк СОЮЗ про визнання недійсним кредитного договору №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладанні кредитного договору №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013 р. були порушені вимоги ч.ч.1, 3 ст.203 Цивільного кодексу України, оскільки в порушення ст.207 Цивільного кодексу України підписання договору здійснено позивачем з застосуванням факсимільного відтворення підпису (факсиміле) генерального директора ОСОБА_6 без відповідних застережень, що на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання договору недійсним.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.01.2016 р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі 905/128/16.

05.02.2016 р. ТОВ АЛЬТКОМ Бетон-строй звернувся з клопотанням б/н від 03.02.2015 р. про призначення у справі технічної та почеркознавчої експертизи документів, проведення якої просив доручити Донецькому науково дослідному інституту судових експертиз.

Вищезазначене клопотання залишено судом без задоволення, у звязку з відсутністю дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування.

Рішенням господарського суду Донецької області від 09.02.2016 р. у справі № 905/128/16 відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Бетон-строй до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк СОЮЗ про визнання недійсним кредитного договору №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013 р.

Рішення суду мотивовано необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

ТОВ АЛЬТКОМ Бетон-строй не погодившись з прийнятим рішенням, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 09.02.2016 р. у справі № 905/128/16 скасувати та прийняти нове, яким визнати кредитний договір № 21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013 р. недійсним.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято при неповному зясуванні всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення справи по суті, а висновки суду, що покладені в обґрунтування прийнятого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що в ході вивчення кредитного договору № 21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013 р. позивачем встановлено, що при його укладанні, в порушення ст.207 Цивільного кодексу України, підписання договору здійснено позивачем з застосуванням факсимільного відтворення підпису (факсиміле) генерального директора ОСОБА_6, що на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання договору недійсним. Наполягає, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення в межах справи технічної та почеркознавчої експертизи, не забезпечено усім учасникам справи необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.03.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 29.03.2016 р.

Відповідач проти вимог апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві № 05/01-Бт від 17.03.2016р. на апеляційну скаргу.

Вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в скарзі щодо скасування рішення є безпідставними та необґрунтованими, і фактично дублюють зміст позовної заяви. Судом першої інстанції забезпечено усім учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи та правильного застосування законодавства, надаючи можливість сторонам реалізувати свої процесуальні права. Незявлення представника позивача в судові засідання та ненадання витребуваних судом документів є зловживанням належними йому процесуальними правами та здійсненням дій, що мають намір завдати матеріальної шкоди Банку. Рішення суду ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень. Судом вірно застосовані як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі зясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, надано належну оцінку всім поданим доказам, ґрунтуючись на повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Просить рішення господарського суду Донецької області від 09.02.2016 р. у справі № 905/128/16 залишити без змін, а скаргу ТОВ «АЛЬТКОМ «Бетон-Строй» без задоволення.

21.03.2016 р. до Донецького апеляційного господарського суду від ТОВ «АЛЬТКОМ «Бетон-Строй» надійшло клопотання від 15.03.2016 р. про призначення технічної та почеркознавчої експертизи документів, проведення якої просить доручити Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз.

Судом апеляційної інстанції не задоволено наведене клопотання.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

За змістом п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. зі змінами та доповненнями Про деякі питання практики призначення судової експертизи судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Тобто, необхідною передумовою вчинення вказаної процесуальної дії є встановлення судом тих обставин, що факти, які входять до предмету доказування по справі, не можуть бути встановлені іншими засобами доказування окрім використання спеціальних знань при проведенні судової експертизи.

Враховуючи достатність наданих сторонами документів для вирішення спору, з метою недопущення порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, клопотання позивача про призначення судової експертизи залишено без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу. Проти задоволення клопотання про призначення судової експертизи заперечив. Просив рішення господарського суду Донецької області від 09.02.2016р. у справі № 95/128/16 залишити без змін.

Позивач не скористався правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Ухвалою суду сторони не зобовязувалися забезпечити явку повноважних представників в судове засідання, позиція Товариства викладена в апеляційній скарзі, тому згідно зі ст. ст.75, 99 ГПК України, скаргу розглянуто за наявними матеріалами, які є достатніми для розгляду апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

24.12.2013 р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк СОЮЗ (банк) в особі голови правління ОСОБА_7, який діє на підставі Статуту, та Товариством з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Бетон-строй (позичальник) в особі генерального директора ОСОБА_6, який діє на підставі Статуту, укладено кредитний договір №21/36-КЛТ-13, відповідно до п. 1.1. якого встановлені: мета, порядок та умови видачі(надання) Банком в майбутньому кредитів(траншів) Позичальнику в межах загальної суми 2 520 000,00 дол. США на основі додаткових договорів про видачу (надання) кредиту (траншу) до цього договору, які є невідємною частиною; порядок та умови погашення /(повернення) Позичальником отриманих кредитів, нарахування та сплати процентів за отриманими кредитами; види забезпечення виконання зобовязань Позичальника; процедура та умови плати за користування кредитами (траншами); процедура та умови плати за послуги, що надаються банком Позичальнику; відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредитів і сплати нарахованих процентів, а також взаємні права та зобовязання Сторін, що виникають/виникнуть при видачі/наданні Банком кредитів.

Кредитні зобовязання банку щодо видачі/надання кредитів (траншів) та зобовязання позичальника щодо погашення кредитів (траншів), сплати процентів, комісій, а також інші права та зобовязання сторін, передбачені цим договором, виникають з моменту укладання сторонами за взаємною згодою додаткових договорів про видачу кредитів до цього договору, що є його невідємними частинами, в межах ліміту кредитування та суми кредитів, передбачених такими додатковими договорами. Строк користування кожним окремим кредитом (траншем) визначаються відповідним додатковим договором. Заборгованість за кредитами, наданими за цим договором, має бути погашена в строки, вказані у додаткових договорах, але не пізніше 02 жовтня 2014 року (п. 1.2 кредитного договору).

За умовами п.2.1. кредитного договору Банк надає Позичальнику кредити в рамках Ліміту кредитування на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів, за наявності у Банку вільних фінансових ресурсів.

Кредити видаються на поповнення обігових коштів та інші господарські потреби, повязані з веденням статутної діяльності (п.2.2. кредитного договору).

Підставою для надання кредитів за цим договором є Додаткові договори, що укладаються тільки за взаємною згодою Сторін після надання Банку документів, необхідних для одержання кредитів Позичальником, згідно з внутрішньобанківськими вимогами та вимогами чинного законодавства України, та письмової заяви (клопотання) Позичальника в якій вказується сума кредиту, мета використання, вид забезпечення виконання кредитних зобовязань, бажана процентна ставка та строк користування.

Усі додатки, зміни та доповнення умов цього договору здійснюються в письмовій формі, підписуються уповноваженими на це представниками сторін і скріплюються печатками обох сторін, за винятком випадків односторонньої зміни умов, передбачених цим договором (п. 5.4. кредитного договору).

Підписавши цей договір, сторони підтверджують, що між ними досягнуто згоди з усіх суттєвих умов цього договору (п. 7.4. кредитного договору).

Як вірно встановлено місцевим судом, на кожній сторінці кредитного договору №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013р. міститься підпис представника позичальника, що скріплений печаткою Товариства (позивача). Підписи представника позичальника на сторінках кредитного договору мають індивідуальні ознаки та не є абсолютно однаковими за розміром та відтворенням.

Відповідно до ОСОБА_7 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 23.12.2013р. особою, що уповноважена представляти позивача у правовідносинах з третіми особами є ОСОБА_6 без обмежень щодо представництва.

В силу статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Сторони (позивач та відповідач) погодили текст та дійшли згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, підписали та приступили до виконання взятих на себе зобов'язань відповідно до умов договору.

На виконання п.п. 1.1., 2.3. кредитного договору, 24.12.2013р. між сторонами укладено Додатковий договір № 1 від 24.12.2013р. до кредитного договору № 21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013р., за п.1.1. якого Банк надає Позичальнику кредит (транш) згідно з цим додатковим договором 2 520 000,00 дол.США.

Сума кредиту спрямовується банком на поточний рахунок Позичальника у Банку № 2358.840 з метою здійснення розрахунків відповідно до цілей, вказаних у п. 2.2. кредитного договору (п. 2. додаткового договору № 1).

Позичальник зобовязується повернути кредит, наданий за цим додатковим договором, не пізніше 02.10.2014р., процентна ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі 12% річних (п.п.3, 4 додаткового договору № 1).

Як свідчать матеріали справи, підставою для укладання сторонами додаткового договору № 1 стала кредитна заявка ТОВ «АЛЬТКОМ «Бетон-строй» про видачу кредиту в сумі 2 520 000,00 доларів США для поповнення обігових коштів та інші господарські потреби, повязані з веденням статутної діяльності, строком до 02.10.2014р. під 12% річних; заява № 24/12/1 від 24.12.2013р. про надання 24.12.2013р. траншу у розмірі 2 520 000,00 доларів США під 12% річних в рахунок траншової кредитної лінії за кредитним договором № 21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013р. та інші документи, необхідні для одержання кредиту Позичальником.

Факт видачі Банком та отримання ТОВ «АЛЬТКОМ «Бетон-строй» кредиту (траншу) в сумі 2 520 000,00 дол. США згідно з додатковим договором № 1 до кредитного договору № 21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013р. підтверджується випискою з особового рахунку ТОВ «АЛЬТКОМ «Бетон строй» за період з 24.12.2013р. по 21.01.2016р.

З матеріалів справи вбачається, що з метою виконання договору ТОВ «АЛЬТКОМ «Бетон строй» письмово звертався до банку з клопотаннями (від 28.02.2014р. № 28/01/14, від 31.03.2014р. № 31/01/14, від 29.04.2014р. № 29/01/14, від 29.05.2014р. № 29/05/14, від 27.06.2014р. № 27/06/14, від 30.07.2014р. № 30/07/14, від 28.08.2014р. № 28/08/2014, від 30.09.2014р. № 30/09/14) про зміну терміну сплати процентів, та з заявою № 15/12-01 від 25.12.2014р. про перегляд подальшого погашення заборгованості за кредитним договором № 21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013р., за результатом розгляду яких, між банком та позичальником укладено додаткові договори № 2 від 28.02.2014 р., № 3 від 31.03.2014 р., № 4 від 30.04.2014 р., № 5 від 30.05.2014 р., № 6 від 27.06.2014 р., № 7 від 31.07.2014 р., № 8 від 29.08.2014 р., № 9 від 30.09.2014 р. щодо перенесення строку/терміну сплати нарахованих процентів, та додатковий договір № 10 від 26.12.2014 р. щодо припинення нарахування процентів після закінчення настання терміну повернення кредиту.

У звязку з настанням кінцевого строку повернення кредиту, неналежним виконанням ТОВ «АЛЬТКОМ «Бетон строй» своїх зобовязань за кредитним договором № 21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013 р. стосовно повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, банк звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ТОВ «АЛЬТКОМ «Бетон строй» та поручителя.

Рішенням Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 11.01.2016 р. у справі № 185/3629/15-ц позов ПАТ КБ Союз до Особи 1 та ТОВ АЛЬТКОМ Бетон-строй про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно з Особи 1 та ТОВ АЛЬТКОМ Бетон-строй на користь ПАТ КБ Союз заборгованість за кредитним договором № 21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013 р. у розмірі 2 668 547,94 доларів США, яка складається з 2 520 000,00 доларів США - сума не повернутого кредиту, 148 547,94 доларів США - сума нарахованих процентів за користування кредитом за період з 01.03.2014 р. по 25.12.2014 р.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги ТОВ «АЛЬТКОМ «Бетон строй», виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Виходячи зі змісту положень ст.ст. 11, 202 Цивільного кодексу України, за своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст.203 Цивільного Кодексу України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зміст наведеної норми свідчить, що недотримання сторонами в момент вчинення правочину ч.4 ст.203 Цивільного кодексу України не є підставою для визнання договору недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст.215 ЦК України).

За приписами ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину (ч. 1 ст.216 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України, в редакції станом на час укладення договору, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За приписами ст.92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір та додаткові договори до нього підписані з боку позичальника ОСОБА_6, який обіймав посаду генерального директора ТОВ АЛЬТКОМ Бетон-строй, що підтверджується наказом № 15-к від 02.08.2010 р.; випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серія ААБ № 516502, станом на 17.05.2011 р.; витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серія АГ № 806669, станом на 23.12.2013 р., 27.02.2014 р., 30.04.2014 р., 26.12.2014 р.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

У відповідності до п.9.6.5. Статуту ТОВ «АЛЬТКОМ Бетон-строй», затвердженого протоколом загальних зборів учасників від 20.04.2010р., зареєстрованого державним реєстратором Виконавчого комітету Донецької міської ради Донецької області № 8003947 від 21.04.2010р., до повноважень виконавчого органу (генерального директора) відноситься вчинення правочинів та здійснення будь-яких юридичних дій від імені Товариства без довіреності й спеціального уповноваження.

Відповідно до ст.239, ст.241 правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. У разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання, правочин вважається схваленим. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем після укладення оспорюваного договору неодноразово вчинялися дії, що свідчать про виконання кредитного договору № 21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013р.

Зокрема, позивачем на виконання оспорюваного договору був отриманий кредит в сумі 2 520 000,00 дол.США, протягом січня квітня 2014 року сплачувалися відсотки за користування кредитом, на адресу банку направлялись листи про зміну терміну сплати відсотків, підписувались додаткові договори до кредитного договору, протягом серпня листопада 2015року здійснювалося часткове погашення простроченої заборгованості за кредитним договором № 21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013р.

Як вбачається з матеріалів справи на кредитному договорі та додаткових договорах до нього, кредитній заявці про видачу кредиту, заяві № 24/12/1 від 24.12.2013р. про надання 24.12.2013р. траншу у розмірі 2 520 000,00 доларів США, інших документах, що надавалися позивачем для одержання кредиту, клопотаннях про зміну терміну сплати процентів за користування кредитом, заяві про перегляд подальшого погашення заборгованості за кредитним договором наявний підпис генерального директора ТОВ «АЛЬТКОМ «Бетон-строй» ОСОБА_6, про наявність повноважень якого на підписання договорів свідчить статут Товариства, та проставлені печатки Позивача.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Позивачем до справи не надано жодного доказу, що підпис на оспорюваному договорі від імені генерального директора Товариства вчинений за допомогою факсиміле, а також, що відтворення підпису генерального директора позивача вчинене всупереч його волі; докази виготовлення факсиміле підпису генерального директора Товариства ОСОБА_6 (накази, договори на виготовлення факсимільного кліше, тощо); докази звернення позивача до правоохоронних органів з заявами про незаконне (неправомірне) використання факсиміле генерального директора та печатки Товариства, порушення кримінальної справи з цього приводу.

Отже, безпідставними та необґрунтованими є твердження позивача, заявлені останнім лише у 2016 році (більш ніж через два роки після укладення кредитного договору та більш ніж через рік після кінцевого строку повернення кредиту) про використання на кредитному договорі № 21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013р. факсимільного відтворення підпису (факсиміле) генерального директора Товариства.

За приписами ст. 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Позивачем не наведено обставин, з якими закон повязує визнання недійсним кредитного договору, тому висновок суду першої інстанції про відмову позивачеві у задоволенні позовних вимог є правомірним та таким, що ґрунтується на матеріалах справи.

Виходячи з вищезазначеного, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст.33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в звязку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Донецької області від 09.02.2016 р. (підписано 15.02.2016 р.) у справі № 905/128/16.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги покладаються на заявника.

Результати апеляційного провадження у справі № 905/128/16 оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Бетон-строй на рішення господарського суду Донецької області від 09.02.2016 р. (підписано 15.02.2016 р.) у справі № 905/128/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 09.02.2016 р. (підписано 15.02.2016р.) у справі № 905/128/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді: Т.Д. Геза

ОСОБА_3

Надруковано 5 екз.:

1 - позивачу

1 - відповідачу

1 у справу

1 ГСДО

1 - ДАГС