РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016Справа №910/3127/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "АНД-Груп"
до Публічного акціонерного товариства "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України"
пропро стягнення 19 899,19 грн.
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаСокур С.В. (представник за довіреністю № б/н від 17.07.2015)
від відповідачаФурса Д.І. (представник за довіреністю № б/н від 20.11.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АНД-Груп" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 19 899,19 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/3127/16 та призначено розгляд справи на 22.03.2016.

В судове засідання 22.03.2016 з'явилися представники сторін.

Представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі.

21.03.2016 відповідачем подано до суду клопотання про зменшення неустойки.

22.03.2016 позивачем було подано до суду клопотання з додатковою інформацією.

Представник позивача повідомив про погашення відповідачем в ході розгляду справи основної заборгованості на суму 9 590,40 грн, тому просив стягнути лише суму 3% річних та штрафних санкцій в загальному розмірі 9 623,32 грн.

Представник відповідача факту прострочення у правовідносинах із позивачем не спростував, просив натомість зменшити розмір штрафних санкцій за порушення виконання зобов'язань на 95%.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.60.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АНД-Груп" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" укладено договір поставки продукції № 3916 (далі - Договір поставки), за умовами якого постачальник продає та поставляє, а покупець купує та оплачує на умовах та у порядку визначених договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках (специфікаціях) або накладних, що засвідчують прийом-передачу товару від постачальника до покупця та є невід'ємними частинами цього Договору (п. 1.1 Договору поставки).

У п. 8.1 Договору поставки сторони визначили, що термін оплати за поставлену продукцію становить 14 днів з дати поставки товару даного виду.

Відповідно до товарно-транспортної накладної ТТН № ЕЛМ-049117 від 22.06.2015, 22.06.2015 постачальник відвантажив, а покупець в особі уповноваженого представника прийняв товар на загальну суму 27 720,00 грн.

За твердженнями позивача у позовній заяві, відповідачем було погашено заборгованість за поставлений товар в загальному розмірі на 18 129,60 грн, решта товару на суму 9 590,40 грн лишився неоплаченим, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із згаданим позовом.

В ході розгляду справи з пояснень позивача судом встановлено, що у період з 25.02.2016 по 04.03.2016 відповідачем було оплачено всю суму боргу за ТТН № ЕЛМ-049117 від 22.06.2015 у розмірі 9 590,40 грн., що підтверджується поданими відповідачем в матеріали справи платіжними дорученнями.

Відповідно до п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У зв'язку із викладеним, суд вважає за доцільне припинити провадження у справі в частині стягнення із відповідача 9 590,40 грн. основної заборгованості.

Окрім суми основного боргу позивачем була також заявлено до стягнення 364,20 грн 3% річних, 3 715,12 грн пені та 5 544,00 грн штрафу, нарахованих за період прострочення боржника.

Так, зважаючи на п. 8.1 Договору поставки та дату поставки товару відповідно до товарно-транспортної накладної ТТН № ЕЛМ-049117 (22.06.2015), прострочення боржника з оплати товару відбулося з 07.07.2015.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частинами 1-3 ст. 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, здійсненим в період з 07.07.2015 по 17.02.2016 з урахуванням періодів часткового погашення заборгованості відповідачем, розмір 3% річних становить 364,20 грн.

Приймаючи до уваги наведені вище приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім процентів річних від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд приймає його як обґрунтований та вірний, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 364,20 грн. 3% річних підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 5.3 Договору поставки передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати поставленої партії товару покупець зобов'язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, а також штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.

Наразі, з поданого позивачем розрахунку слідує, що позивачем на підставі вказаного положення Договору поставки з урахуванням періодів часткового погашення заборгованості відповідачем, розраховано пеню з 07.07.2015 по 07.01.2016 в розмірі 3 715,12 грн та штраф в розмірі 5 544,00 грн.

Відповідачем в свою чергу заявлено до суду клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 95%.

Відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, з-поміж іншого зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зважаючи на те, що відповідач довів, що ним вжито заходи для погашення основної суми заборгованості, суд вважає доцільним та справедливим зменшити розмір заявленого до стягнення штрафу на 50%.

Отже, здійснивши перевірку нарахування позивачем заявленої до стягнення пені та штрафу, враховуючи зменшення його суми судом, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення пені на суму 3 715,12 грн та штрафу на суму 2 772,00 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

1.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Український центр обслуговування пасажирів на залізничному транспорті України" (01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, б. 38/40, ідентифікаційний код 31485055) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АНД-Груп" (04053, м. Київ, вул. Січових стрільців, 37-41, ідентифікаційний код 34795962) 364 (триста шістдесят чотири) грн 20 коп. 3% річних, 3 715 (три тисячі сімсот п'ятнадцять) грн 12 коп. пені, 2 772 (дві тисячі сімсот сімдесят дві) грн 00 коп. штрафу та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

2. В частині стягнення 9 590,40 грн основної заборгованості провадження у справі припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.М. Ярмак

Повне рішення складено: 25.03.2016