донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

29.03.2016 справа №913/977/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівУшенко Л.В. Дучал Н.М., Склярук О.І.
при секретарі судового засідання: Кульбакову К.М.
за участю представників сторін:
від позивача (скаржник)- від відповідача -не з'явився; не з'явився
розглянувши апеляційні скаргиПопаснянської міської ради, м. Попасна Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
від27.01.2016 р. (повний текст оформлено та підписано 09.10.2015 р.)
у справі№ 913/977/15 (головуючий суддя - Масловський С.В., судді - Іванов А.В., Косенко Т.В.)
за позовомПопаснянської міської ради, м. Попасна Луганської області
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Попасна Луганської області
прозаборгованості з орендної плати за землю у сумі 20 845,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Попаснянська міська рада, м. Попасна Луганської області звернулася до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Попасна Луганської області заборгованості з орендної плати за землю у сумі 19 605,61 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 28.10.2015 р. позов було прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 913/977/15.

19.11.2015 р. до суду від представника Попаснянської міської ради надійшла заява про збільшення позовних вимог з 19 605,61 грн. до 20 845,91 грн. Справу розглянуто судом з урахуванням вказаної заяви.

Рішенням господарського суду Луганської області від 27.01.2016 р. у справі №913/977/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Попаснянська міська рада звернулася з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 04.03.2016 р. апеляційну скаргу було повернуто скаржникові без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Після усунення недоліків, зазначених Донецьким апеляційним господарським судом, Попаснянська міська рада повторно звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 18.03.2016 р. порушено апеляційне провадження у справі № 913/977/15, розгляд апеляційної скарги призначено на 29.03.2016 р.

28.03.2016 р. на електронну пошту суду від скаржника надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, до якого додано копію поштового повідомлення про вручення відповідачу копії апеляційної скарги.

В судове засідання 29.03.2016 р. представники сторін не з'явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Явка представників сторін не визнавалася судом обов'язковою, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представників сторін

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

31.05.2011 р. між Попаснянською міською радою (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_5 (орендар) було укладено договір оренди землі (далі - договір оренди).

Згідно з п. 1.1 договору оренди орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку несільськогосподарського призначення (об'єкт оренди), яка знаходиться у АДРЕСА_1.

Пунктом 2.1 договору оренди визначено категорію земель, до якої належить земельна ділянка: землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Загальна площа земельної ділянки складає 0,3209 га, в тому числі: 0,0809 га - механічний цех з надбудовою та гаражем; 0,2400 га - під проїздами, проходами та площадками (п. 2.2 договору оренди).

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 11 916,47 грн. за рік.

Орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати на р/р Попаснянської міської ради 0260, банк ВДК, МФО 804013, код ОКПО 24046604 не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця (п. 3.2 договору оренди).

Відповідно до п. 5.1 договору оренди передача земельної ділянки в оренду здійснюється на підставі рішення Попаснянської міської ради № 74/5 від 22.10.2010 р. та технічної документації земельної ділянки, яка складена Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА».

Пунктом 7.1.3 договору оренди передбачено право орендаря розірвати договір в односторонньому порядку за умов п. 9.3 цього договору, зокрема несплати орендарем протягом більш ніж 3 місяці орендної плати.

Пунктом 10.3 договору передбачено, що сторона, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Всі спори між сторонами по цьому договору розв'язуються у судовому порядку (п. 10.4 договору оренди).

Цей договір укладено строком на 5 років і він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п.п. 11.1, 11.2 договору оренди).

Договір підписано сторонами та зареєстровано у відділі Держкомзему у Попаснянському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.05.2011 р. за № НОМЕР_2.

Як вбачається з матеріалів справи до копії договору позивачем надано копію розрахунку розміру орендної плати приватного підприємця ОСОБА_5 за земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (грошова оцінка проведена на 01.01.2011 р.), та копія акту приймання-передачі, відповідно до якого Попаснянська міська рада передала, а фізична особа-підприємець ОСОБА_5 прийняла в платне користування на умовах оренди земельну ділянку терміном на 5 років, площею 0,3209 га, під обслуговування виробничих приміщень, яка розташована в АДРЕСА_1.

Відповідно до листа Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області від 19.08.2015 р. за вих. № 340/12-10-25-17/52 платником податків ОСОБА_5 (рнокпп - НОМЕР_1) податкова декларація по платі за землю на 2015 рік не подавалася.

Перерахування коштів орендарем ОСОБА_5 ні в рахунок погашення заборгованості по платі за землю, яка виникла станом на 01.01.2015 р., ні в рахунок погашення поточних зобов'язань по орендній платі згідно даних карток особових рахунків в АІС «Податковий блок» не здійснювалося.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за землю за договором оренди землі від 31.05.2011 р. складає за період з 01 березня 2014 року по 30 вересня 2015 року 20 845,91 грн. (з урахуванням збільшення позовних вимог). Наявність заборгованості в зазначеній сумі підтверджується також довідкою фінансово-господарського відділу виконкому Попаснянської міської ради від 17.11.2015 р. за № 02/07-2012.

Відповідач в суді першої інстанції наявність заборгованості не спростувала, доказів сплати не надала, в судове засідання не з'явилася.

Частинами 1, 2 ст. 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Аналогічні положення передбачені ст.ст. 1, 3 Закону України «Про оренду землі».

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про плату за землю» та ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в орендну, справляється орендна плата (ч. 4 ст. 2 Закону України «Про плату за землю»).

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що підставою нарахування орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до п. 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, далі - ПК України), з іншого - є однією з форм плати за землю як податку нарівні із земельним податком (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України). Разом з тим підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки (ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», п. 288.1 ст. 288 ПК України). У зв'язку з цим та оскільки орендну плату за землю орендар вносить орендодавцеві (ст. 21 Закону України «Про оренду землі», ст. 288 ПК України), то право на стягнення заборгованості з орендної плати має орендодавець шляхом звернення до відповідного господарського суду в установленому ГПК порядку.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви Попаснянської міської ради, м.Попасна Луганської області (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за землю у сумі 20 845,91 грн., що виникла за період з 01 березня 2014 року по 30 вересня 2015 року.

Статтею 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. № 1669-VII встановлено, що під час проведення антитерористичної операції суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» періодом проведення антитерористичної операції визначено час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про введення в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Зазначений закон України є спеціальним, дія якого поширюється лише на визначене коло суб'єктів, визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 р. був затверджений перелік населених пунктів, до якого було включено м. Попасна Луганської області, де проводив свою господарську діяльність відповідач.

05.11.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 р. № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Разом з тим статтею 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що районом проведення антитерористичної операції є визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до рішення РНБО України від 13.04.2014 р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», введеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 р. № 405/2014, Антитерористичним центром при Службі безпеки України, видано наказ від 07.10.2014 р. № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Луганську область з 07.04.2014 р.

Отже, проведення з 07.04.2014 р. антитерористичної операції на території Луганської області, до складу якої відноситься м. Попасна, також було визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Указ про завершення проведення антитерористичної операції на території України Президентом України не видавався.

Більш того, прийняття Кабінетом Міністрів України розпорядження № 1079-р від 05.11.2014 р. «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053» не скасовувало Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та не спричинювало його недійсності.

Необхідно також зазначити, що дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в частині звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності зупинена не була.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.Апеляційна інстанція звертає увагу, що закріплене в ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право суб'єкта господарювання, який здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції, бути звільненим від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на період проведення антитерористичної операції підлягало судовому захисту, оскільки даний Закон є чинним, а отже підлягав виконанню. Зазначене право повинно бути гарантованим, незалежно від того, що державним органом повною мірою не забезпечено передумови виконання зазначеного Закону і з цієї причини не могло бути відмовлено судом в захисті законного права відповідача.

На момент розгляду апеляційної скарги Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р від 02.12.2015 р., яким визнано такими, що втратили чинність розпорядження КМУ від 30.10.2014 р. № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та № 1079-р від 05.11.2014 р. «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053», а також затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, до якого також включено м. Попасна Луганської області.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач, фізична особа-підприємець ОСОБА_5, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, тобто на території проведення антитерористичної операції.

Отже, посилання скаржника на неможливість застосування положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у зв'язку з тим, що на момент виникнення у відповідача заборгованості зі сплати орендної плати перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, був невизначеним, колегією суддів відхиляються як необґрунтовані.

Щодо посилань скаржника на те, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не може встановлювати пільги щодо оподаткування, оскільки ці питання регулюються виключно Податковим кодексом України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечать цьому Закону.

Зазначений закон є спеціальним законом у спірних правовідносинах, визначає тимчасові заходи для підтримки суб'єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, і його застосування не може ставитися у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Крім того, Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» прийнято у часі пізніше ніж Податковий кодекс України, і з огляду на ч. 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного закону його норми є пріоритетними при застосуванні Податкового кодексу України щодо спеціального кола суб'єктів господарювання в частині їх звільнення від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою державної та комунальної власності.

Посилання скаржника на лист Міністерства фінансів України від 29.01.2016 р. № 31-11210-12-21/2790 не спростовує висновків суду, оскільки даний лист не носить характеру нормативного акту, а є відповіддю на звернення Попаснянської міської ради, в якій висловлена певна правова позиція, яка не є правовою нормою.

Враховуючи, що позивач здійснює свою господарську діяльність на території м. Попасна Луганської області, тобто у населеному пункті, на території якого здійснювалася та здійснюється антитерористична операція, період її проведення триває, на позивача, як суб'єкта господарювання, що здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції, поширюються норми ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, тому колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволені позову, оскаржуване рішення прийняте на підставі наявних в справі доказів, норми матеріального права застосовані правильно і підстави для його скасування відсутні.

Інші доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, також не приймаються колегією суддів як необгрунтовані.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга Попаснянської міської ради, м. Попасна Луганської області задоволенню не підлягає.

Судові витрати за апеляційне оскарження, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Попаснянської міської ради на рішення господарського суду Луганської області від 27.01.2016 р. у справі № 913/977/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 27.01.2016 р. у справі №913/977/15 залишити без змін.

3. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий Л.В. Ушенко

Судді Н.М. Дучал

О.І. Склярук

Надруковано 5 прим.:

1.позивачу

1.відповідачу

1.у справу

1.ГСЛО

1.ДАГС