РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016Справа №910/2499/16
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом адвокатського об'єднання "ВЗ та ПАРТНЕРИ"

до публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

про стягнення 52 243,20 грн.

Представники сторін:

від позивача: Ощепкова В.І. - представник за довіреністю б/н від 01.02.2016 р.;

Підгорний І.О. - представник за довіреністю б/н від 01.02.216 р.;

від відповідача: Охріменко О.О. - представник за довіреністю № 876 від 28.12.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги адвокатського об'єднання "ВЗ та ПАРТНЕРИ" до публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про стягнення 52 243,20 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.03.2015 року між ним та відповідачем укладено договір №2/15 про надання правової допомоги у кримінальному провадженні.

Проте, станом на 04.02.2016 року в порушення договірних умов, відповідач не виконує зобов'язання щодо оплати послуг за червень 2015 року.

У зв'язку з чим, позивач звернувся до суду про стягнення осново боргу в розмірі 50 000,00 грн., 3% річних в розмірі 858,90 грн. та індексу інфляції в розмірі 1 384,30 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.02.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 21.03.2016 року.

В судовому засіданні 21.03.2016 року представники позивача подали документи на виконання вимог ухвали суду від 16.02.2016 року.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

02.03.2015 року між адвокатським об'єднанням "ВЗ та ПАРТНЕРИ" (адвокатське об'єднання) та публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (клієнт) укладено договір№2/15 про надання правової допомоги у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.1.1 договору адвокатське об'єднання бере на себе зобов'язання надавати необхідну правову допомогу у вигляді консультаційних послуг з питань, пов'язаних з кримінальними провадженнями щодо діяльності клієнта, а також службовим особам клієнта, залученим як свідки у кримінальних провадженнях, пов'язаних з їх службовою діяльністю, а клієнт зобов'язується виплатити адвокатському об'єднанню гонорар за надання правової допомоги.

Адвокатське об'єднання за зверненням клієнта надає правову допомогу службовим особам клієнта залученим у кримінальних провадженнях, пов'язаних з їх службовою діяльністю, як підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, цивільний відповідач, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, умови такої правової допомоги, а саме обсяг та сума винагороди узгоджуються сторонами окремо шляхом укладення додаткової угоди (п.1.2 договору).

Згідно з ч.1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 905 ЦК України передбачено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Даний договір укладений строком на 1 рік та набирає чинності з моменту його підписання (п.7.1 договору).

Відповідно до п.7.2 договору, цей договір може бути розірваний згідно вимог чинного законодавства України. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокатському об'єднанню гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокатське об'єднання зобов'язане повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Статтею 907 ЦК України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Кожна зі сторін має право в односторонньому порядку достроково розірвати даний договір, повідомивши про це іншу сторону за 20 (двадцять) днів до розірвання (п.8.2 договору).

Як встановлено судом, 01.07.2015 року позивач отримав від відповідача проект додаткової угоди №1 від 02.06.2015 року до договору від 02.03.2015 року з пропозицією розірвати договір.

У відповідь листом №7-В3 від 02.07.2015 року позивач зазначив, що на виконання умов договору №2/15 від 02.03.2015 року ним від відповідача отримано лист про надання правової допомоги 08.06.2015 року у кримінальному провадженні №0000513 до вказаного листа було додано повістку про виклик у якості свідка посадових осіб публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на 08.06.2015 року о 15:00. на виконання вимог договору у червні 2015 року адвокатським об'єднанням проведено підготовчу роботу, а саме підготовлені клопотання та листи щодо захисту прав та охоронюваних законом інтересів посадових осіб у кримінальному провадженні відносно публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України". У зв'язку з чим адвокатське об'єднання не заперечує проти дострокового розірвання договору № 2/15 від 02.03.2015 року, а саме з 02.07.2015 року, при цьому, відповідно до п.7.2 публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" зобов'язане оплатити адвокатському об'єднанню гонорар за червень 2015 року у розмірі визначеному згідно п. 4.1.

Додатком до даного листа були два примірники підписаного позивачем акта виконаних робіт №4 за червень 2015 року від 01.07.2015 року.

Відповідно до відмітки, вищезазначений лист з додатком отриманий представником відповідача 03.07.2015 року, що останнім не заперечувалось в судовому засіданні.

Листами від 28.07.2017 року та від 20.09.2015 року позивач звертався до відповідача з проханням повернути підписаний примірник акту про надання правої допомоги за червень 2015 року, а також повідомити чи погоджено дострокове розірвання договору №2/15 від 02.03.2015 року, саме з 02.07.2015 року. Зазначені листи отримані представником відповідача 03.08.2015 року та 26.08.2015 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №049 та № 012.

Також, позивачем на адресу відповідача була направлена претензія про повернення боргу від 16.12.2015 року в якому просив погасити суму заборгованості в розмірі 50 000,00 грн. та повернути примірник акту про надання правової допомоги за червень 2015 року згідно договору №2/15 від 02.03.2015 року, дана претензія отримана представником відповідача 22.12.2015 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №020.

Відповідно до п.4.1 договору правову допомогу, що надається адвокатським об'єднанням, клієнт оплачує в гривнях, шляхом щомісячного переказу суми, що дорівнює 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень, без ПДВ.

Оплата за даним договором здійснюється з 03 по 10 число відповідного місяця (п.4.2 договору).

Пунктом 4.3 договору передбачено, що при розрахунку вартості правової допомоги, вказаної в п.4.1 даного договору, враховується час, витрачений адвокатським об'єднанням, його партнерами та співробітниками, що складає не більше 15 годин. Час, витрачений понад вказану норму, оплачується на підставі окремого рахунку, за погодженням з адвокатським об'єднанням.

Співробітники адвокатським об'єднанням надають правову допомогу, передбачену умовами даного договору, клієнту в робочий час. Під робочим часом у цьому випадку розуміється, час: з 9-00 годин до 18-00 годин у робочі дні, визначені згідно чинного трудового законодавства України.

У разі надання співробітниками адвокатським об'єднанням правової допомоги, на вимогу клієнта, в неробочий час, адвокатським об'єднанням має право на оплату такої правової допомоги на підставі окремого рахунку, узгодженого сторонами договору.

Згідно з п.4.4 договору, за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об'єднанням правової допомоги і її вартість. Акт надсилається клієнту адвокатським об'єднанням факсимільним зв'язком, поштою або передається нарочно. На письмову вимогу клієнта, адвокатським об'єднанням може надавати акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової допомоги із деталізацією витраченого часу.

З акту наданих послуг №4 від 01.07.2015 року, який підписаний зі сторони позивача вбачається, що адвокатським об'єднанням "ВЗ та ПАРТНЕРИ" у період з 01 червня 2015р. по 30 червня 2015р. відповідно до договору №2/15 від 02.03.2015 р. було проведено роботи щодо надання правової допомоги у кримінальному провадженні №000000 від 15.01.2013 року, №0000081 від 17.02.2015 року, №0000133 від 14.03.2015 року, № 0000513. Вартість наданих послуг відповідно до договору від 02.03.2015р. №2/15 складає 50 000,00 грн.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що акт про надання консультаційних послуг вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокатському об'єднанню письмові аргументовані заперечення на акт.

Оскільки, в матеріалах справи відсутні заперечення відповідача щодо акту наданих послуг №4 від 01.07.2015 року, зокрема за період з 03.07.2015 року (дата отримання акту) по 08.07.2015 року, тому даний акт відповідно до п4.5 договору вважається судом підписаний.

Відповідно до п.4.7 договору, сума, вказана в п.4.1 даного договору є гонораром адвокатського об'єднання за надання правової допомоги та поверненню не підлягає.

Згідно з ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в розмірі 50 000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 858,90 грн. та індекс інфляції в розмірі 1 384,30 грн. за період з 11.07.2015 року по 04.02.2016 року

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком 3 % річних в розмірі 858,90 грн. та індексу інфляції в розмірі 1 384,30 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 1; ідентифікаційний код: 37243279) на користь адвокатського об'єднання "ВЗ та ПАРТНЕРИ" (03150, м. Київ, вулиця Предславинська, 12, оф. 195, ідентифікаційний код: 39558832) основний борг в розмірі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., три проценти річних в розмірі 858 (вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 90 коп., індекс інфляції в розмірі 1 384 (одна тисяча триста вісімдесят чотири) грн. 30 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 31.03.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий