ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.03.2016 Справа № 905/12/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовомПублічного акціонерного товариства ДТЕК "Павлоградвугілля"
до Державного підприємства "Донецька залізниця"
про стягнення 1601,40 грн. недостачі вантажу.
Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ДТЕК "Павлоградвугілля" до Державного підприємства "Донецька залізниця" про стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 1601,40грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем здійснено відправлення вагону №56866536 за накладною №47854138 зі станції богуславський Придніпровської залізниці на станцію Родинська Донецької залізниці. На станції Красноармійськ Донецької залізниці було проведено перевірку стану вантажу та виявлена нестача, про що був складений комерційний акт БН725170/41/9 від 08.04.2014.

За результатами автоматичного розподілу справ, справу №905/12/16 передано на розгляд судді О.В. Овсянніковій.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.01.2016 порушено провадження та призначено справу до розгляду.

21.01.2016 суддею Овсянніковою О.В. заявлено самовідвід від розгляду справи №905/12/16, який ухвалою суду від 21.01.2016 задоволено.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області №0102/76 від 27.01.2016 відповідно до п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/12/16.

За результатами повторного автоматичного розподілу справ, справу №905/12/16 передано на розгляд судді Огороднік Д.М.

Ухвалою суду від 29.01.2016 справу прийнято до розгляду.

У судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду, подав клопотання про залучення документів до матеріалів справи, яке судом задоволено.

Відповідач явку своїх представників не забезпечив, вимог суду не виконав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Місцезнаходженням відповідача є: 83008, Донецька область, м.Донецьк, вул.Артема, 68, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, в тому числі витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Господарський суд Донецької області, з метою своєчасного повідомлення відповідача про порушення провадження по справі, направив на адресу відповідача, яка зазначена в єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, відповідну ухвалу. Так, начальник відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) господарського суду Донецької області ОСОБА_1, спеціаліст ІІ категорії ОСОБА_2, секретар судового засідання Вороная І.В. склали акт, відповідно, про неможливість направлення кореспонденції за адресою відповідача: Донецька область, вул.Артема, 68,. Складання акту мотивовано листом Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта від 17.11.2015 № 7-14-557 про припинення приймання поштових відправлень на /з територію (ї) Донецької та Луганської областей, у т.ч. м.Донецьк.

Відтак, на офіційному веб-порталі Судова влада України (dn.arbitr.gov.ua), у розділі Новини та події суду були розміщені оголошення про дату та час судових засідань по справі №905/12/16.

В порядку Закону України Про доступ до судових рішень, ухвала про порушення провадження у справі та ухвали про відкладання розгляду справи були розміщені на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, господарським судом вжито всіх можливих та залежних від суду заходів для повідомлення відповідача про наявність порушеної справи № 905/12/16 та призначених до розгляду судових засідань ( про день, місце та час кожного судового засідання).

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.42,43 Господарського процесуального кодексу України, ст.33 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З урахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду обох сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав. З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" зі станції Богуславський Придніпровської залізниці на адресу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» здійснено відправлення вантажу (камяне вугілля марки г-газове) у кількості 806600кг за накладною №47854138, копія якої міститься у матеріалах справи.

Під час прибуття вагонів на станцію Красноармійськ Донецької залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, з посиланням на складений цією станцією акт загальної форми №319550 від 08.04.2014, було здійснено контрольне переважування вагону №56866536, за результатами якого складений комерційний акт БН725170/41/9 від 08.04.2014, відповідно до якого за наслідками такого переважування вказаного вагону виявилось: маса брутто склала 849000кг, тара з документа 22300 кг, нетто 62600 кг, що менше вказаної у накладній маси на 4200кг.

У комерційному акті також зазначено, що вагон завантажено нижче бортів на 30см, пагорбоподібне, не марковане. З лівої сторони вагону з 2-го по 6-й люк наявне поглиблення розміром 400см х 170см х 70см, над 7 люком поглиблення 150см х 80см х 60см. Люки щільно зачинені, течія вантажу відсутня. Контрольне перевантаження із зупинкою без розчеплення здійснював комерційний агент у присутності працівника станції ОСОБА_3, ДСМ ОСОБА_4, ЛОМ Дуб. При повторному зважуванні вагону комісією у тому же складі, результат менше маси, зазначеної у накладній на 4200 кг підтвердився.

Суд приймає до уваги те, що як вбачається з видаткової накладної та комерційного акту, спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення з маркуванням, однак на проміжну станцію вантаж прибув з порушеним маркуванням, тобто не у тому ж стані, у якому він був прийнятий залізницею до перевезення. Отже, наявні сліди доступу до вантажу, ознаки розкрадання чи втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідач не довів суду, що недостача вантажу відбулася не з вини залізниці.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Згідно з п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені інші працівники залізниці.

Комерційний акт підписаний належними особами, зокрема: з боку залізниці - начальником станції Красноармійськ Донецької залізниці.

Згідно з п. 12 Правил складання актів, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу абовантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

Згідно з п. 7 Правил складання актів недостача або надлишок вантажу відвантаженого одним відправником на адресу одного одержувача, який перевозиться навалом, насипом чи наливом з перевалкою чи перевантаженням у дорозі і прибув у непошкоджених вагонах без ознак недостачі визначається за результатами перевірки усієї партії одночасно виданого вантажу і оформляється одним комерційним актом.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізницьУкраїни та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Як вбачається із залізничної накладної №47854138 вантажоодержувач (Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Октябрська ЦЗФ») зробив переуступний напис на пред'явлення позову на залізничній накладній відправнику вантажу - Публічному акціонерному товариству «ДТЕК «Павлоградвугілля». Переуступний напис засвідчений підписами генерального директора і головного бухгалтера та печаткою вантажоодержувача - Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Октябрська ЦЗФ».

Ст.133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Відповідно до ч.2 п.2 Правил заявлення та розгляду претензій «переуступний напис засвідчується підписами керівника і головного (старшого) бухгалтера та печаткою підприємства».

Передача права на пред'явлення претензій та позовів відправником або одержувачем уповноваженій особі, яка виступає від їх імені, засвідчується довіреністю, оформленою згідно з чинним законодавством.

Таким чином, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» правомірно набув право звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст. 920 Цивільного кодексу України).

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону України Про залізничний транспорт встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізницьУкраїни. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять спростування відповідачем обставин, викладених у позовній заяві та належні докази на підтвердження відсутності вини перевізника не надані.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Аналогічна позиції вказана в Оглядовому листі Вищого Господарського суду від 21.05.2014 № 01-06/662/2014 Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ) та у Розясненні Президії Вищого Господарського суду N 04-5/601 від 29.05.2002 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею, згідно з яким вартість відправленого вантажу підтверджується документом, підписаним головним (старшим) бухгалтером.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до положень п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходженнявизначеннямаси нетто) для мінеральних палив становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

В матеріалах справи міститься довідка про вартість вугільної продукції №1/3158 від 08.05.2014 з підписами директора та головного бухгалтера філії «Вантажно-транспортне підприємство «Павлоградвантажтранс»» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», скріплених печаткою підприємства. З останньої вбачається, що вартість 1 т вугільної продукції з урахуванням якісних характеристик складає 453 грн. 40 коп. з урахуванням НДС.

Вага вантажу за документом у вагоні №56866536 66800 кг, фактично виявилось 62600кг, недостача - 4200 кг, що з урахуванням природної втрати становить 3,532 т (66800х1%=668, 4200-668=3532 кг). Отже, вартість недостачі складає 1601,4грн. (3,532 х453,4=1601,4).

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок вартості недостачі вантажу, у звязку з чим суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок здійснено арифметично вірно, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, заявлена до стягнення сума недостачі вантажу підлягає задоволенню у повному обсязі.

Окрім того, у позовній заяві ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля просить суд: визнати причину пропуску процесуального строку на подання позову поважною та відновити пропущений строк, прийняти позовну заяву до розгляду, про що видати відповідну ухвалу. Заява обгрунтована ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, статтями 131, 137 Статуту залізниць України.

Також, на підтвердження існування поважних причин пропуску строку позовної давності, позивач надав пояснення, в яких зазначено, що одержувач вантажу ПАТ «ДТЕК Октябрська ЦЗФ» одержало комерційний акт разом з вантажем у квітні 2014, проте у звязку з тим, що у квітні на території Донецької області почалася антитерористична операція, згідно з указом виконуючого обовязки Президента України ОСОБА_5 від 14 квітня 2014№405/2014 та офіційним повідомленням ДП «Укрпошта» з 27.11.2014 було повністю припинено поштові відправлення в зону АТО, унеможливило направлення необхідних оригіналів документів ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з метою своєчасного звернення до суду.

На адресу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», як особі, що набула право звернення до суду, вказані документи направлені були 23.10.2015, що підтверджує наявна в матеріалах справи копія супровідного листа.

Стаття 137 Статуту залізниць встановлює скорочений шестимісячний строк позовної давності. За приписом частини п'ятої статті 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

При цьому, ст. 53 ГПК України є саме процесуальною нормою, як і інші норми цього Кодексу, і застосовується до строків, передбачених Кодексом, в той час як згаданий припис статті 267 Цивільного кодексу України є нормою права матеріального.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частин четвертої та пятої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, але якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Отже, якщо позивач звертається до суду з доводами про наявність поважних причин пропущення позовної давності та просить задовольнити позов, то таке звернення не можна вважати заявою про застосування строків позовної давності (п.27. Інформаційний лист ВГСУ від 07.04.08 № 01-8/211 та п.2.12 Розяснень Президії Вищого Господарського суду N 04-5/601 від 29.05.2002 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею).

Таким чином, приймаючи до уваги, що від відповідача не надходила заява про застосування строків позовної давності, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У звязку із задоволенням позову, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючисьст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця"(83001, м. Донецьк, вул.Артема, 68, ) на корить Публічного акціонерного товариства ДТЕК "Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул.Леніна, буд.76, ) суму вартості недостачі вантажу у розмірі 1601(одна тисяча шістсот одна)грн. 40коп. та судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Дата складення повного рішення 04.04.2016.

Суддя Д.М. Огороднік