ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р.Справа № 915/757/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Лисенко В.А.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 02.02.2016 року;

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 19.08.2015 року;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг, м. Миколаїв

на рішення господарського суду Миколаївської області від 20.07.2015 року

у справі № 915/757/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДПЗКУ МТС, м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг, м. Миколаїв

про зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю ДПЗКУ МТС, м. Київ 05.05.2015 року звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просило суд зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю Техноторг, м. Миколаїв повернути Товариству з обмеженою відповідальністю ДПЗКУ МТС, м. Київ 2 одиниці сільськогосподарської техніки, переданої за договором про надання послуг зберігання від 25.07.2014 року №25/2014, а саме: жатку кукурудзяну восьмирядну ОROS+HSA (Угорщина) сер. номер НОМЕР_1 1 од.; візок для перевезення жатки ЛАН 1А (Україна) №10450 1 од.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 20.07.2015 року у справі №915/757/15 (суддя Смородінова О.Г.) позов задоволено, зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю Техноторг, м. Миколаїв повернути Товариству з обмеженою відповідальністю ДПЗКУ МТС, м.Київ техніку, передану за договором «Про надання послуг зберігання» від 25.07.2014 року №25/2014, а саме: жатку кукурудзяну восьмирядну ОROS+HSA (Угорщина) сер. номер НОМЕР_1 1 од.; візок для перевезення жатки ЛАН 1А (Україна) №10450 1 од.

Товариство з обмеженою відповідальністю Техноторг, м. Миколаїв з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області по справі № 915/757/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДПЗКУ МТС, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг, м. Миколаїв про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг, м.Миколаїв повернути Товариству з обмеженою відповідальністю ДПЗКУ МТС, м. Київ 2 одиниці сільськогосподарської техніки, переданої за Договором про надання послуг зберігання від 25.07.2014 року №25/2014, а саме: жниварку кукурудзяну восьмирядну ОROS+HSA (Угорщина) серійний номер НОМЕР_1 та візок для перевезення жатки ЛАН 1А (Україна) №10450, і прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю ДПЗКУ МТС, м. Київ у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржник посилається на те, що місцевим господарським судом не враховано того, що Договір про надання послуг зберігання від 25.07.2014 року №25/2014 є неукладеним, розрахунки між сторонами за надані послуги не здійснювались, а майно, відповідно до умов Договору, не було передано на зберігання, тому, на думку скаржника, відсутній предмет спору по даній справі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Петрова М.С., Ліпчанської Н.В.

До Одеського апеляційного господарського суду 27.08.2015 року від Товариства з обмеженою відповідальністю ДПЗКУ МТС, м. Київ надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю ДПЗКУ МТС, м. Київ просило суд залишити рішення господарського суду Миколаївської області від 20.07.2015 року по справі №915/757/15 без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг», м. Миколаїв без задоволення. Судова колегія долучила відзив до матеріалів справи.

Через канцелярію суду 02.09.2015 року надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг, м. Миколаїв про призначення комплексної судової технічної та почеркознавчої експертизи щодо печаток та підписів на акті приймання-передачі від 25.07.2014 року і договорі про надання послуг зберігання від 25.07.2014 року №25/2014 керівника підприємства ОСОБА_3, з огляду на наявні в матеріалах справи надані позивачем суду копії цих документів з різним текстом та виглядом підпису.

У звязку з відпусткою судді-учасника колегії ОСОБА_4 на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 19.10.2015 року № 679 було проведено повторний автоматичний розподіл справи, внаслідок якого для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Ліпчанської Н.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 року у справі №915/757/15 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг», м. Миколаїв на рішення господарського суду Миколаївської області від 20.07.2015 року у справі № 915/757/15 прийнято до провадження колегією суддів у новому складі (головуючий суддя Діброва Г.І., судді Принцевська Н.М., Ліпчанська Н.В.), у звязку з чим розгляд справи розпочався заново та спочатку розпочався строк розгляду апеляційної скарги, визначений статтею 102 Господарського процесуального кодексу України.

Іншою ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.10.2015 року у справі № 915/757/15 призначено комплексну судову почеркознавчу та технічну експертизу та зупинено провадження у справі.

09.03.2016 року до Одеського апеляційного господарського суду надійшла справа № 915/757/15, а також повідомлення про неможливість виконання експертизи, у звязку з не проведеною оплатою у місячний термін.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 року у справі № 915/757/15 поновлено провадження у справі.

До Одеського апеляційного господарського суду 28.03.2016 року від Товариства з обмеженою відповідальністю ДПЗКУ МТС, м. Київ надійшли додаткові пояснення, які судовою колегією долучені до матеріалів справи.

У звязку з тимчасовою непрацездатністю судді-учасника колегії ОСОБА_5 на підставі розпорядження в.о. керівника апарату від 29.03.2016 року № 147 проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Лисенко В.А.

Через канцелярію суду 30.03.2016 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноторг», м. Миколаїв подано клопотання про долучення до матеріалів справи копій платіжних доручень від 22.12.2015 року №15741, №15742 щодо оплати експертизи. Судова колегія відхиляє заявлене клопотання, оскільки копії платіжних доручень підтверджують оплату експертизи поза межами встановлених строків, при цьому, письмового клопотання про проведення будь-якої експертизи на теперішній час відповідачем не заявлено, у звязку з чим судова колегія повертає копії платіжних доручень від 22.12.2015 року №15741, №15742 відповідачу.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги з мотивів, викладених письмово.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 915/757/15 та наданих представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду є обґрунтованим та правомірним, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДПЗКУ МТС», м. Київ та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техноторг», м. Миколаїв було укладено Договір про надання послуг зберігання від 25.07.2014 року №25/2014, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Техноторг», м. Миколаїв (Зберігач) зобовязалося зберігати майно, яке передане Товариством з обмеженою відповідальністю «ДПЗКУ МТС», м. Київ (Поклажедавцем) по Акту приймання-передачі, який є невідємною частиною до цього Договору, і повернути його Поклажедавцеві у схоронності.

Пунктом 6.2 Договору встановлено, що строк зберігання майна починається з дати підписання Акту приймання-передачі про передачу майна від Поклажодавця до Зберігача і діє до першої вимоги Поклажодавця про повернення ОСОБА_4 (дата підписання Акту приймання-передачі (повернення).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем) і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 942 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок зберігача вживати всіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Відповідно до статті 953 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Відповідно до акту приймання-передачі від 25.07.2014 року Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на зберігання наступне майно: жатку кукурудзяну восьмирядну ОROS+HSA (Угорщина) вартістю 360 000 грн. 00 коп. та візок для перевезення жатки ЛАН 1А (Україна) вартістю 20 000 грн. 00 коп. Акт підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено їх печатками (а.с. 10).

Листом від 17.03.2015 року №130юр-19/2015 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДПЗКУ МТС», м. Київ просило Товариство з обмеженою відповідальністю «Техноторг», м. Миколаїв протягом 3 днів з дня отримання даного листа повернути із відповідального зберігання кукурудзяну жниварку восьмирядну ОROS+HSA серійний номер НОМЕР_1 та візок для перевезення жниварки ЛАН 1А №10450.

Посилання відповідача про неотримання вказаного листа-вимоги спростовується наданими позивачем доказами, а саме: описом вкладення у цінний лист, квитанцією №871 про направлення цінного листа відповідачу від 17.03.2015 року, а також довідкою про вручення відправлення № 871 01.04.2015 року за довіреністю обєктом поштового звязку ОСОБА_4 25.

З огляду на встановлений судом першої інстанції факт направлення такої вимоги і факт неповернення позивачу спірного майна протягом 3 днів з дати отримання відповідної вимоги, як передбачено умовами спірного договору, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг, м. Миколаїв повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ДПЗКУ МТС», м.Київ спірну сільськогосподарську техніку.

Доводи апеляційної скарги судовою колегією не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, посилання Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг, м. Миколаїв на те, що позивач не передавав відповідачу жодного майна, про що нібито свідчить відсутність складених сторонами спору будь-яких актів щодо предявлення майна за договором від 25.07.2014 року №25/2014 не приймається судовою колегією до уваги, оскільки відповідно до акту приймання-передачі від 25.07.2014 року, який знаходиться в матеріалах справи (а.с. 10) спірне майно було передане на зберігання відповідачу. Акт підписаний керівниками сторін та скріплений печатками без зауважень і заперечень. Твердження відповідача про те, що даний акт складено на підставі іншого договору зберігання не спростовано належними та допустимими доказами у розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України. Так, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі письмові докази наявності між сторонами правовідносин зберігання спірного майна за будь-якими іншими договорами.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Техноторг, м. Миколаїв зазначає, що нібито договір від 25.07.2014 року №25/2014 є неукладеним.

В силу приписів статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними. У разі визнання погодженої сторонами в договорі ціни такою, що порушує вимоги антимонопольно-конкурентного законодавства, антимонопольний орган має право вимагати від сторін зміни умови договору щодо ціни. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Статтею 189 Господарського кодексу України встановлено, що ціна (тариф) є формою грошового визначення вартості продукції (робіт, послуг), яку реалізують суб'єкти господарювання. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди на момент вчинення правочину.

З матеріалів справи вбачається, що сторони погодили всі істотні умови договору про надання послуг зберігання від 25.07.2014 року №25/2014 при його укладанні.

Посилання скаржника на те, що не було здійснено сплати вартості послуг зберігання є необґрунтованим та відхиляються судовою колегією, тому що відповідач не звертався до суду з зустрічною позовною заявою про стягнення коштів за невиконання умов договору про надання послуг зберігання, а також не довів належними та допустимими доказами факту несплати грошових коштів за вказаним договором.

Доводи апеляційної скарги в частині невідповідності акту приймання-передачі вимогам законодавства до первинних документів, а саме: відсутність посилань на договір від 25.07.2014 року №25/2014 як на підставу вчиненої господарської операції, не відповідає обставинам справи, оскільки в акті зазначено назву договору, дату його підписання та сільськогосподарську техніку, щодо якої укладено договір, тому відсутність в акті посилань на номер договору при відсутності доказів укладання в цю дату, між цими сторонами та щодо подібної сільськогосподарської техніки будь-якого іншого договору зберігання, не може виступати підставою для визнання акту приймання-передачі від 25.07.2014 року неналежним доказом по справі в силу приписів статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Одеський апеляційний господарський суд не приймає до уваги посилання скаржника на те, що наданий позивачем до матеріалів справи акт приймання-передачі від 25.07.2014 року (а.с. 60) по відношенню до акту приймання-передачі від 25.07.2014 року, доданого до позовної заяви (а.с.10), є неналежним доказом, оскільки відповідач взагалі не довів суду факт неотримання від позивача спірної сільскогосподарської техніки та знаходження у нього майна позивача на будь-яких законних підставах.

Твердження скаржника щодо того, що належним доказом вручення вимоги може бути зворотнє повідомлення про вручення, судовою колегією відхилено, тому що законодавством не передбачено надсилання вимоги рекомендованим відправленням з повідомленням. При надсиланні поштового відправлення цінним листом у разі його вручення, зворотнє повідомлення не повертається, перевірити факт отримання листа можливо на офіційному веб-сайті Державного підприємства «Укрпошта», роздруківка якої додана до позовної заяви. Водночас, з опису вкладення у цінний лист вбачається, що Товариству з обмеженою відповідальністю Техноторг, м. Миколаїв направлено лист від 17.03.2015 року №130юр19/2015, копія якого наявна в матеріалах справи (а. с. 12), в свою чергу, скаржником не надано доказів на підтвердження того, що в зазначеному поштовому відправленні містився інший документ, ніж вищезазначена вимога, отже, посилання Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг, м. Миколаїв на неотримання вимоги спростовується матеріалами справи.

До того ж, відповідачем не доведено суду належними засобами доказування його ствердження про невідповідність підписів та печатки на документах та договорі, оскільки його недбале відношення до проведення експертизи призвело до неможливості надання висновку експертною установою, яка також тривалий проміжок часу без достатніх причин та підстав не повертала справу суду апеляційної інстанції і тільки після численних звернень суду про термінове направлення справи за нормами чинного законодавства України повернула її без виконання ухвали суду та без пояснення причин знаходження там справи (супровідний лист про повернення датований 15.12.2015 року, а справа повернута суду тільки в березні 2016 року). Будь-яких інших належних доказів в підтвердження своїх заперечень відповідач не надав суду, зокрема, відсутні будь-які звернення до правоохоронних органів в зв'язку з втратою печатки або незаконністю її проставлення на документах. Помилки, які містяться в тексті акту, не спростовують факту знаходження майна позивача у відповідача без законних підстав.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи. Тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Миколаївської області від 20.07.2015 року у справі №915/757/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг, м. Миколаїв на рішення господарського суду Миколаївської області від 20.07.2015 року залишити без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 20.07.2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді Н.М.Принцевська

ОСОБА_6