ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 березня 2016 р. Справа № 903/154/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілос"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватсервіс"

про стягнення 840 000,00 грн.,

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 06.01.2016 року

від відповідача: н/з;

Права та обовязки учаснику судового процесу розяснено відповідно до ст. ст. 20,22 ГПК України.

Відводу судді не заявлено.

Клопотання про здійснення фіксації судового процесу технічними засобами не поступило.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть: Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Ілос" ставить вимогу стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватсервіс" 840 000,00 грн..

При обґрунтуванні заявленої вимоги вказує, що 30.03.2015 року між сторонами укладено договір 30/03-ІПР про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до п. 1.1 якого позивач перераховує на поточний рахунок відповідача кошти в сумі 900 750,00 грн. без ПДВ у якості безоплатної поворотної фінансової допомоги для реалізації програм розвитку підприємництва. Строк повернення вказано не пізніше 31.12.2015 року.

30.06.2015 року між сторонами підписано додаткову угоду про внесення змін у договір №30/03-ІПР про надання поворотної фінансової допомоги від 30.03.2015 року, якою було змінено суму поворотної фінансової допомоги на 3 600 00,00 грн. без ПДВ та продовжено строк повернення поворотної фінансової допомоги до 10.02.2016 року.

Відповідно до цього договору, Позивач перерахував відповідачу грощові кошти в розмірі 3 554 750,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. Зазначені кошти мали бути повернуті відповідачем не пізніше 10.02.2016 року. Проте, грошові кошти відповідачем повернуті лише частково, в розмірі 2 714 750,00 грн. Сума в розмірі 840 000,00 грн. не повернута відповідачем.

15.02.2016 року Позивач направив Відповідачу вимогу про повернення грошових коштів, але кошти не були повернуті.

При нормативному обґрунтуванні позову, позивач керується нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

28.03.2016 року Відповідачем надіслано відзив на позовну заяву, згідно якого він готовий погасити заборгованість у розмірі 840 000,00 грн., проте зважаючи на складні економічні умови та зниження вартості оренди приміщень, в нього не має можливості погасити всю суму заборгованості відразу. Крім цього Відповідач просив суд розгляди справи без участі його представника.

З матеріалів справи, пояснень наданих в ході її розгляду слідує, що вимогу про стягнення 840 000,00 грн. позивач обґрунтовує посилаючись на укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ілос" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватсервіс" договір №30/03-ІПр віл 30.03.2015 року про надання поворотної фінансової допомоги (а.с. 9).

Згідно п. 1.1 договору, Позивач в порядку співробітництва та взаємодопомоги перераховує на поточний рахунок Відповідача кошти в сумі 900 750,00 грн., без ПДВ у якості безоплатної (без оплати за користування) поворотної фінансової допомоги для реалізації програм розвитку підприємництва.

У відповідності до п. 2.2. Відповідач використовує суму фінансової допомоги з метою передбаченою цим договором і зобов'язаний повернути її не пізніше 31.12.2015 року.

Додатковою угодою від 30.06.2015 року про внесення змін у договір №30-03-Іпр про надання поворотної фінансової допомоги від 30.03.2015 року (а.с. 10) сторони виклали в новій редакції пункти, зокрема 1.1 та 2.2 договору, а саме: згідно п. 1.1, Позивач в порядку співробітництва та взаємодопомоги перераховує на поточний рахунок відповідача кошти в сумі 3 600 000,00 грн., без ПДВ у якості безоплатної (без оплати за користування) поворотної фінансової допомоги для реалізації програм розвитку підприємництва.

Пунктом 2.2 домовились, що Відповідач використовує суму фінансової допомоги з метою передбаченою даним договором і зобов'язаний повернути її не пізніше 10.02.2016 року.

Платіжними дорученнями № 483 від 30.12.2015 року на суму 610 000,00 грн., № 359 від 30.09.2015 року на суму 300 000,00 грн., № 319 від 31.08.2015 року на суму 330 000,00 грн., № 285 від 30.07.2015 року на суму 324 000,00 грн., №242 від 30.06.2015 року на суму 150 000,00 грн., № 241 від 30.06.2015 року на суму 100 000,00 грн., № 114 від 31.03.2015 року на суму 900 750,00 грн., № 11 від 29.01.2016 року на суму 240 000,00 грн., № 10 від 29.01.2016 року на суму 300 000,00 грн., № 32 від 29.12.2015 року на суму 300 000,00 грн., а всього на суму 3 554 750,00 грн. Позивач надав Відповідачу безоплатну (без оплати за користування) поворотну фінансову допомогу для реалізації програм розвитку підприємництва (а.с. 13-22).

Згідно банківської виписки, Відповідач повернув Позивачу кошти в сумі 2 714 750,00 грн. (а.с. 23-26).

Вимогою № 05/1 від 15.02.2016 року Позивач пропонував Відповідачу не пізніше 7 денного терміну з дати виставлення вимоги здійснити погашення існуючої заборгованості у розмірі 840 000,00 грн. (а.с. 11). Дана вимога залишена без належного реагування.

02.03.2016 року, між сторонами підписано Акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 840 000,00 грн. (а.с. 12).

Згідно ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До правовідносин, що виникли між сторонами по договору, підлягають застосуванню норми глави 71 ЦК України, які стосуються позики.

Відтак, згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи норми чинного законодавства України та умови договору, а також беручи до уваги визнання Відповідачем суми боргу (а.с. 31), суд дійшов висновку, що заявлена сума коштів у розмірі 840 000,00 грн. є підставною та підлягає до стягнення з Відповідача.

Витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 12 600,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватсервіс" (вул. Дубнівська, 23, м. Луцьк, Волинська область 43010, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілос" (вул. Сухомлинського, 1, м. Луцьк, Волинська область 43000, ) 840 000,00 грн. боргу, а також 12 600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

31.03.2016

Суддя С. В. Костюк