ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.03.16р. Справа № 904/1521/16

За позовом Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСКЕНТ-КР", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 2 669,29 грн. за договором про закупівлю товарів

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Булана Ю.М..

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов № 18/904 від 03.02.2016р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АСКЕНТ-КР" 882,00 грн. - пені, 72,29 грн. 3% річних, 1715,00 грн. 7 % за договором про закупівлю товару № 932/13 від 11.01.2016р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товару № 932/13 від 11.01.2016р. в частині поставки товару.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явися, у відзиві на позов проти позову заперечив, зазначив, що спір між позивачем та відповідачем з приводжу невиконання договірних зобовязань вже вирішувався у судових інстанціях, а саме у господарському суді Дніпропетровської області. Результатом такого судового розгляду стали рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2016р. (справа № 904/10362/15, рішення набрало законної сили 23.02.2016р.), та рішення суду від 15.02.2016р. (справа № 904/10363/15, рішення набрало законної сили 29.02.2016р.). Відповідно до вказаних рішень господарського суду Дніпропетровської області, з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ТОВ «АСКЕНТ-КР» було стягнуто 294 379,51 грн. та 48 508,19 грн. заборгованості.

Також відповідач зазначив, що на початку 2016р., після перемовин керівників ТОВ «АСКЕНТ-КР» та ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», було досягнуто принципів домовленості, що враховуючи нагальну необхідність, між сторонами було укладено нові договори про поставку товарів, а до початку їх виконання зі сторони позивача буде здійснено повну оплату заборгованості по існуючим правочинам. Таким чином, між позивачем та відповідачем 11.01.2016р. укладено спірний договір № 932/13 та задекларовано зобовязання позивача розрахуватися за поставлений товар по вже існуючим договорам до початку поставки товарів за договором № 932/13 від 11.01.2016р. Але, станом на 18.03.2016р., жодної сплати заборгованості позивачем перед відповідачем здійснено так і не було.

Крім того відповідач зазначив, що позивач, при звернені до суду не надав доказів існування боргу та його розміру, тобто первинні бухгалтерські документи.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні 28.03.2016р. оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2016р. між Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - Позивач, Покупець) та Товариства з обмеженою відповідальністю «АСКЕНТ-КР» (далі - Відповідач, Постачальник) укладено Договір про закупівлю товарів № 932/163 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобовязується поставити покупцеві товари, зазначені в п. 1.2. договору, а покупець прийняти і оплатити такі товари.

Згідно п. 1.2. Договору постачальник зобовязується поставити коренеплоди та бульби їстівні з високим умістом крохмалю та інуліну (картопля врожаю 2015 року) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до специфікації №1, яка є невідємною частиною договору.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що ціна договору, відповідно до специфікації №1, становить 171 500,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 20% - 28 583,33 грн.

Відповідно до п. 4.2. Договору покупець здійснює оплату отриманої партії товарів п факту їх поставки з відстрочкою платежу 10-ть банківських днів.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що поставка товарів здійснюється партіями. Обсяг кожної партії та термін поставки товарів покупець уточнює у заявках.

Поставка товару здійснюється на умовах СРТ (склад покупця, м. Жовті Води, Дніпропетровська область) відповідно до ІНКОТЕРМС 2010 (п. 5.2. Договору).

Постачальник зобовязаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором (п.п. 6.3., 6.3.1. Договору).

Відповідно до п. 10.1. Договору він набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.03.2016р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

В подальшому сторонами підписано специфікацію №1, в якій зазначена вартість картопля 4,90 грн. за 1 кг (а.с. 38).

Позивачем відповідачеві направлено заявку № 13-21/140 від 15.01.2016р., в якій позивач просить поставити до 22.01.2016р. картоплю в кількості 5 000 кг, на підставі договору № 932/13 від 11.01.2016р. (а.с. 39).

Вказана заявка була отримана відповідачем 21.01.2016р., що підтверджується копією поштового повідомлення (а.с. 40).

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач умови договору не виконав, товар не поставив.

Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія № 18/1229 від 18.02.2016р., з вимогою сплати пеню, штраф та 3 % річних за непоставлений товар (а.с. 41-43), претензія отримана відповідачем 23.02.2016р., що підтверджується поштовим повідомлен6ням (а.с. 44).

Відповіді на претензію відповідач не надав, пеню, штраф та 3% річних не оплатив, товар не поставив.

21.03.2016р. сторонами підписано Угоду про розірвання договору № 932/13 від 11.01.2016р.

У звязку з не поставкою товару позивачем нараховано пеню у сумі 882,00 грн. за період з 23.01.2016р. по 29.02.2016р., 7% штрафу 1 715,00 грн. та 3% річних 72,29 грн. за період з 23.01.2016р. по 29.02.2016р., що і стало причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору поставки, згідно якого та в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору позивач нарахував та просить сягнути з останнього пеню у сумі 882,00 грн. за період з 23.01.2016р. по 29.02.2016р., 7% штрафу 1 715,00 грн. та 3% річних 72,29 грн. за період з 23.01.2016р. по 29.02.2016р.

Відповідно до п. 7.1. Договору в разі невиконання, або неналежного виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену виключно договором.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що за кожен день прострочення виконання зобовязань винна сторона повинна сплатити штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України, від обсягу невиконаних зобовязань.

Відповідно до частини першої статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов'язань, зазначених у частині другій цієї статті.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов'язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов'язань, визначається відповідним суб'єктом господарювання - господарською організацією.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом, що закріплено в ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України.

Відповідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що пеня за період прострочення з 23.01.2016р. по 29.02.2016р. підлягає до стягнення у сумі 887,00 грн.

Нарахування позивачем 7% штрафу у сумі 1 715,00 грн. є правомірним, обґрунтованим та підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з урахуванням індексу інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Сума 3% річних за період з 23.01.2016р. по 29.02.2016р. становить 72,29 грн. та підлягає до стягнення.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов судом не приймаються, оскільки рішення господарського суду Дніпропетровської області у справах №№ 904/10362/15, 904/10363/15, на які відповідач посилається у відзиві на позов стосується іншого предмету спору, а в Договорі № 932/13 від 11.01.2016р. відсутні умови щодо попереднього обовязку позивача розрахуватися по іншим договорам.

Крім того, уклавши 21.03.2016р. Угоду про розірвання Договору № 932/13 від 11.01.2016р., відповідач тим самим підтвердив невиконання ним обовязків по поставці товару по Договору № 932/13 від 11.01.2016р.

Статтями 33, 34 ГПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справ

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню, з стягненням з відповідача на користь позивача пені у сумі 882,00 грн., 7% штрафу 1 715,00 грн. та 3% річних 72,29 грн.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати у справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АСКЕНТ-КР» (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, 2а, ) на користь Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2, ) пені у сумі 882,00 грн. (вісімсот вісімдесят дві грн. 00 коп.), 7% штрафу 1 715,00 грн. (одна тисяча сімсот п'ятнадцять грн. 00 коп.), 3% річних 72,29 грн. (сімдесят дві грн. 29 коп.), витрат по сплаті судового збору 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 31.03.2016р.

Суддя ОСОБА_2