ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.03.2016 Справа № 905/309/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Говор О.С. розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_1 банк» , м.Київ

до відповідача 1 ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ДПА», м.Донецьк

відповідача 2 ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Догма», м. Донецьк

відповідача 3 ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Північ +», м.Донецьк

про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13259990,91грн.

Представники сторін

від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю

від відповідача1: ОСОБА_4 за довіреністю

від відповідача2: не зявились

від відповідача3: не зявились

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_1 банк», м.Київ звернувся з позовом до відповідача 1, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ДПА», м.Донецьк, відповідача 2, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Догма», м.Донецьк, відповідача 3, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Північ +», м.Донецьк, про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13455041,15 грн., в тому числі строкова заборгованість за кредитом у розмірі 8747976,00грн., прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 3088000,00грн., нараховані відсотки за період з 01.05.2015 по 19.05.2015 у розмірі 110901,47грн., прострочені відсотки у розмірі 881374,87грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 626788,81грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачами умов договору про надання банківських послуг №1/1175010 від 15.08.2012 та договорів поруки №1/1175010-П1 від 15.08.2012, №1/1175010-П2 від 15.08.2012.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.06.2015 за вказаним позовом порушено провадження по справі №905/309/15.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.08.2015 зупинено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 16.12.2015 поновлено провадження у справі.

11.01.2016 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Курило Г.Є.

Позивачем до канцелярії суду 28.01.2016 надана заява вих.№13206/84 від 27.01.2016 про уточнення (зменшення) позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ДПА», м.Донецьк та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Догма», м. Донецьк заборгованість за кредитним договором в сумі 13259990,91 грн., а саме строкову заборгованість за кредитом у розмірі 7975976,00грн., прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 3860000,00грн., нараховані відсотки за період з 01.06.2015 по 09.06.2015 у розмірі 52532,29грн., прострочені відсотки у розмірі 1062319,38грн., пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 309163,24грн.; та стягнути солідарно з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ДПА», м.Донецьк та з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Північ+», м.Донецьк заборгованість за кредитним договором в сумі 13259990,91 грн., а саме строкову заборгованість за кредитом у розмірі 7975976,00грн., прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 3860000,00грн., нараховані відсотки за період з 01.06.2015 по 09.06.2015 у розмірі 52532,29грн., прострочені відсотки у розмірі 1062319,38грн., пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 309163,24грн.

Частина 4 статті 22 ГПК України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

Позивач протягом розгляду справи наполягав на задоволенні позовних вимог.

Від позивача 28.01.2016 надійшло клопотання про обєднання господарських справ №905/310/15 та №905/309/15 в одну справу.

Відповідач 1 надав відзив на позовну заяву від 22.03.2016, відповідно до якого проти задоволення позову заперечує на підставі наступного. З вересня 2014 року внаслідок активних бойових операцій, були пошкоджені виробничі приміщення та обладнання, працівники підприємства почали масово звільнятися, що призвело до значного скорочення обєму виробництва та збуту продукції. Ці обставини знаходяться поза контролем відповідача 1, виникли без його вини та мають надзвичайний характер. Крім того, позивач не надав належних доказів направлення на адресу відповідача 1 повідомлення-вимоги про повернення кредитних коштів, незважаючи на те, що ряд курєрських установ здійснювало перевезення документів та вантажів в м.Донецьк. Враховуючи неналежне повідомлення відповідача 1 про дострокове повернення кредитних коштів, відповідач 1 просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, на підставі ст. 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції відповідач 1 заперечує щодо задоволення позовних вимог щодо стягнення пені.

28.01.2016 від відповідача 1 через канцелярію суду надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до вирішення повязаної з нею справи № 905/3587/15, позивач проти зупинення провадження по справі заперечував, що викладено в запереченнях №13206/298 від 22.03.2016.

Відповідач 2 та відповідач 3 в жодне судове засідання не з'явились, відзиву по суті спору не надали.

За змістом наявних у матеріалах справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача 2 та відповідача 3 є: 83009, Донецька обл., м.Донецьк, вул. Новоросійська, буд. 9, аналогічна адреса зазначена в позовній заяві

Відділення поштового звязку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, у м.Донецьк, у звязку з чим ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладання розгляду справи були розміщені на сторінці господарського суду Донецької області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 №01-06/2052/14, про що свідчать відповідні копії витягів з сайту.

Таким чином, господарським судом було вжито всіх можливих та залежних від суду заходів для повідомлення відповідачів 2 та 3 про наявність порушеної справи та призначених до розгляду судових засідань (про день, місце та час кожного судового засідання).

Враховуючи викладене, справа розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України без явки представників відповідача 2 та відповідача 3 за наявними в ній матеріалами.

Розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України відкладався, на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України продовжувався, на підставі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України зупинявся та поновлювався.

Перед початком розгляду справи по суті представників позивача та відповідача 1 було ознайомлено з правами та обовязками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, господарський суд встановив, що 15.08.2012 позивач, Публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_1 банк» (банк) та відповідач 1, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ДПА», м.Донецьк, (позичальник, клієнт) уклали кредитний договір №2/1175010 (далі кредитний договір).

За своєю правовою природою договір №2/1175010 від 15.08.2012 є кредитним договором, згідно якого, за приписами ст. 1054 Цивільного Кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

01.10.2013 між сторонами укладений договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №1/1175010 від 15.08.2012 та кредитного договору № 2/1175010 від 15.08.2012, та з дати укладання цього договору змінено назву та нумерацію кредитних договорів на договір про надання банківських послуг №1/1175010 від 15.08.2012, що є правочином про обєднання, викладення в новій редакції та у формі єдиного документа наступних договорів: кредитного договору №1/1175010 від 15.08.2012 та кредитного договору № 2/1175010 від 15.08.2012.

Відповідно до п. 15.1. кредитного договору в редакції договору про внесення змін та доповнень від 01.10.2013, ліміт банківської послуги 22000000,00грн., дата припинення чинності лімітом банківської послуги 14.08.2017, порядок повернення банківської послуги щомісячно в останній календарний день місяця з 31.12.2012 по 31.07.2017 по 386000,00грн., а 14.08.2017- 384000,00грн., процентна ставка фіксована, 18% річних; порядок нарахування в останній банківський день кожного календарного місяця на суму фактическої заборгованості клієнта за банківською послугою протягом місяця нарахування і підлягають сплаті протягом перших пяти днів місяця, наступного за місяцем нарахування.

Факт видачі кредиту позивачем підтверджується меморіальним ордером №2/1175010 від 16.08.2012 та банківськими виписками та не заперечується позичальником.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

В п. 6 кредитного договору в редакції договору про внесення змін та доповнень від 01.10.2013, банк вправі вимагати дострокове виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині за умови настання будь-якої негативної обставини (в тому числі настання випадку невиконання умов договору). Таке виконання боргових зобовязань повинно бути здійснено позичальником протягом 7 днів з дня одержання вимоги до клієнта.

Будь-які документи (вимоги, заяви, листи), що направляються однією стороною іншій протягом строку дії договору, повинні бути здійснені в письмовій формі і будуть вважатися направленими належним чином, якщо вони відправлені засобами поштового звязку (рекомендованим листом, телеграмою або листом з оголошеною цінністю та описом вкладення), за допомогою електронної системи «клієнт-банк», доставлені особисто представником/співробітником сторін або курєром за вказаними в договорі адресами (реквізитами) сторін. Кореспонденція вважається одержаною адресатом в одну з наступних дат, у тому числі: дата повернення відділенням поштового звязку адресату кореспонденції з довідкою відділення поштового звязку про причини повернення, засвідченого відбитком штемпеля/штампа/печатки та підписом працівника відділення поштового звязку (п. 13 кредитного договору в редакції договору про внесення змін та доповнень від 01.10.2013).

За твердженням позивача, у звязку з систематичним порушенням відповідачем 1 своїх зобовязань по погашенню кредиту відповідно до встановленого графіку та процентів:

30.03.2015 року позичальнику відправлено за допомогою системи «Клієнт-банк» вимогу щодо дострокового виконання боргових зобовязань № 50/01/1143 від 30.03.2015, однак доказів направлення вимоги позичальнику суду не представлено;

02.04.2015 на адресу відповідача 1 була здано кур'єрській установі до відправлення вимогу щодо дострокового виконання боргових зобовязань №81350/209 від 02.04.2015, що підтверджується транспортною накладною №19-84076. Однак вимога щодо дострокового виконання боргових зобовязань не була доставлена відповідачу 1 у звязку з проведенням бойових дій в окремих районах Донецької та Луганської областей (включаючи м. Донецьк), що підтверджується відповідним звітом.

Статтею 1050 Цивільного кодексу України встановлені наслідки порушення договору, зокрема, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки факт порушення позичальником зобовязань за кредитним договором щодо сплати чергової частини кредиту підтверджується матеріалами справи, з урахуванням ст.1050 Цивільного кодексу України, а також враховуючи умови п.п. 6, 13 кредитного договору та факт призупинення УДППЗ «Укрпошта» приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської областей, у тому числі м.Донецьк у звязку з бойовими діями, наявності і матеріалах справи вимоги банку щодо дострокового виконання боргових зобовязань та звіту поштового оператора, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення всієї суми заборгованості за тілом кредиту. Отже, заперечення позичальника щодо неотримання вимоги про дострокове повернення кредитних коштів не спростовує зобовязання позичальника повернути всю суму виданих кредитних коштів.

Позивачем надані банківські виписки, які підтверджують заборгованість позичальника перед позивачем станом на 10.06.2015 за строковим кредитом у розмірі 7975976,00грн., простроченою заборгованістю за кредитом у розмірі 3860000,00грн., нарахованими відсотками за період з 01.06.2015 по 09.06.2015 у розмірі 52532,29грн., простроченими відсотками у розмірі 1062319,38грн.

Відповідачем 1 до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором, в результаті чого господарський суд робить висновок, що сплату цих сум заборгованості не здійснено до теперішнього часу.

Заперечення відповідача 1 щодо неможливості виконання своїх зобовязань за кредитним договором внаслідок активних бойових операцій у м. Донецьку не спростовують факт порушення позичальником умов кредитних договорів щодо сплати суми боргу відповідно до графіків погашення заборгованості та нарахованих відсотків, а ризики ведення підприємницької діяльності, зокрема ненадходження коштів від такої діяльності або надходження у розмірі меншому, ніж розраховувалось покладаються виключно на відповідача 1.

Відповідно до п. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності. Проте, відповідачем 1 не надано сертифікату, як доказу настання обставин непереборної сили у розумінні положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ДПА», м.Донецьк, про стягнення заборгованості за строковим кредитом у розмірі 7975976,00грн., простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 3860000,00грн., нарахованих відсотків за період з 01.06.2015 по 09.06.2015 у розмірі 52532,29грн., прострочених відсотків у розмірі 1062319,38грн. є доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем нарахована пеня в сумі 309163,24 грн. за період з грудня 2014 по 09.06.2015.

За обставин порушення клієнтом будь-яких платіжних (грошових) зобовязань за договором, клієнт зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ річних, що діє на момент (протягом строку) такого порушення, від суми таких порушених зобовязань за кожний день прострочення (п. 3 кредитного договору в редакції договору про внесення змін та доповнень від 01.10.2013).

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У відповідності до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10-денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція до якого включено м. Донецьк, де проводить свою господарську діяльність відповідач 1, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

05.11.2014 Кабінетом Міністрів України прийнято нове розпорядження № 1079-р, яким зупинено дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 у справі №826/18327/14 за адміністративним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Тар Альянс» до Кабінету Міністрів України визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України» від 30.10.2014 № 1053-р». Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 постанова Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.01.2015 у зазначеній адміністративній справі залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України К/800/19383/15 від 28.07.2015 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р зупинена на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014.

Одночасно, відповідно до ст. 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014 №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014 року.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014 визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом. Одночасно, проведення антитерористичної операції на території м. Донецьк є загальновідомим фактом.

Розпорядженням КМУ України від 7 листопада 2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До переліку пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження увійшло місто Донецьк.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» право суб'єкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція не може бути ілюзорним та носити декларативний характер. У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 2 означеного закону відносно заборони нарахування пені з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

На підставі вищевикладеного, враховуючи приписи Закону України «Про боротьбу з тероризмом», прийнятий на його виконання та виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", Розпорядження КМУ України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», а також усвідомлюючи загальновідомий факт місцезнаходження відповідача 1 в зоні активних бойових дій, суд застосовує до правовідносин між позивачем та відповідачем ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в повному обсязі.

Крім того, у відповідності до Розпорядження Кабінету міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включене м.Донецьк, де проводить свою господарську діяльність позичальник. Визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 №1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 №1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 №1053.

У забезпечення виконання кредитного договору між позивачем, Публічним акціонерним товариством «Креді ОСОБА_1 банк», м.Київ та відповідачем 2 ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Догма», м. Донецьк (поручитель1) укладений договір поруки №1/1175010-П1 від 15.08.2012 (договір поруки1) та відповідачем 3, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Північ +», м.Донецьк (поручитель2) укладений договір поруки №1/1175010-П2 від 15.08.2012 (договір поруки2). Надалі поручитель 1 та поручитель 2 разом поручителі, договір поруки 1 та договір поруки 2 надалі договори поруки.

За своєю правовою природою договори №1/1175010-П1 від 15.08.2012 та №1/1175010-П2 від 15.08.2012 є договорами поруки, правовідносини за яким регулюються параграфом 3 глави 49 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.3 договорів поруки в редакції договору про внесення змін та доповнень від 01.10.2013, поручитель поручається перед банком за повне та своєчасне виконання боргових зобовязань. Порукою за договором поруки забезпечуються вимоги банку відносно боргових зобовязань в повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору. Порукою забезпечене виконання як дійсного зобовязання, так і задоволення вимог, які можуть виникнути в майбутньому на підставі договору. Сторони цим прямо передбачають в договорі поруки можливість збільшення сторонами договору суми (розміру) боргових зобовязань і поручитель цим надає свою згоду на таку зміну боргових зобовязань, та, відповідно, збільшення розміру своєї відповідальності.

Відповідно до п.5 договорів поруки в редакції договору про внесення змін та доповнень від 01.10.2013, у разі порушення клієнтом боргових зобовязань банк надсилає поручителю письмове повідомлення про порушення боргових зобовязань, в якій зазначається стислий зміст порушених боргових зобовязань, загальний розмір невиконаної вимоги, забезпеченої порукою за договором поруки, та вимога до поручителя виконати порушені боргові зобовязання протягом 7 днів з дати отримання ним вимоги до поручителя.

За твердженням позивача, у звязку з систематичним порушенням з листопада 2014 відповідачем 1 своїх зобовязань по погашенню кредиту відповідно до встановленого графіку та процентів:

30.03.2015 року поручителям відправлено за допомогою системи «Клієнт-банк» вимоги щодо дострокового виконання боргових зобовязань №50/01/1142 від 30.03.2015, №50/01/1145 від 30.03.2015, однак доказів направлення вимоги позичальнику суду не представлено;

02.04.2015 на адресу відповідачів 2 та 3 були здані кур'єрській установі до відправлення вимоги щодо дострокового виконання боргових зобовязань №81350/212 від 02.04.2015 та №81350/213 від 02.04.2015, що підтверджується транспортними накладними №19-84081 та №19-84079. Однак вимоги щодо дострокового виконання боргових зобовязань не були доставлені відповідачу 2 та 3 у звязку з проведенням бойових дій в окремих районах Донецької та Луганської областей (включаючи м. Донецьк), що підтверджується відповідним звітом.

Будь-які документи (вимоги, заяви, листи), що направляються однією стороною іншій протягом строку дії договору поруки, повинні бути здійснені в письмовій формі і будуть вважатись направлені належним чином, якщо вони відправлені засобами поштового звязку (рекомендованим листом, телеграмою або листом з оголошеною цінністю та описом вкладення) за допомогою електронної системи «клієнт-банк» доставлені особисто представником/співробітником сторін або курєром за вказаними в договорі поруки адресами (реквізитами) сторін. Кореспонденція вважається одержаною адресатом в одну з наступних дат, у тому числі: дата повернення відділенням поштового звязку адресанту кореспонденції з довідкою відділення поштового звязку про причини повернення, засвідченого відбитком штемпеля/штампа/печатки та підписом працівника відділення поштового звязку (п. 10 договору поруки в редакції договору про внесення змін та доповнень від 01.10.2013).

Згідно з п. 7 договорів поруки в редакції договору про внесення змін та доповнень від 01.10.2013, у разі порушення боргових зобовязань, клієнт та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, незалежно від того, направлена вимога до поручителя чи ні, та незалежно від того, чи направлена вимога до клієнта чи ні.

Договір поруки припиняє дію після повного виконання сторонами взятий на себе в договорі поруки зобовязань (п. 10 договору поруки в редакції договору про внесення змін та доповнень від 01.10.2013).

За змістом ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У відповідності до п. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги,порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

З урахуванням змісту п. 10 договору поруки в редакції договору про внесення змін та доповнень від 01.10.2013 така умова договору поруки не може розглядатися як встановлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає приписам статті 252 ЦК України, відповідно до яких строк визначається роками, місяцями, тижнями або годинами; термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка неминуче має настати. Зазначення у договорі поруки замість строку - терміну припинення поруки (події, з якою пов'язується таке припинення- до повного погашення) не дає підстав для застосування частини 4 статті 559 ЦК України (в частині її першого речення). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 21.05.2012 у справі № 6-48цс11, від 23.05.2012 у справі 6-33цс12, від 18.07.2012 у справі № 6-78цс12.

Таким чином, до даних правовідносин застосовується друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України.

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття "пред'явлення вимоги" та "пред'явлення позову", як умови чинності поруки.

Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту, процентів періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 № 6-53цс14, яка згідно з ст. 111-28 ГПК України є обов'язковою для всіх судів України.

У звязку з тим, що звернення позивача до суду мало місце 05.06.2015, судом вбачається недотримання позивачем шестимісячного строку, визначеного ч. 4 ст.559 Цивільного кодексу України, як преклюзивного строку від дня настання строку, виконання основного зобов'язання щодо вимог до поручителів про стягнення кредиту в сумі 1544000,00грн.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням ст.559 Цивільного кодексу України, а також ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» позовні вимоги до відповідача 2, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Догма», м.Донецьк та відповідача 3, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Північ +», м.Донецьк підлягає задоволенню частково, строкова заборгованість за кредитом у розмірі 7975976,00 грн., прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 2316000,00 грн., нараховані відсотки за період з 01.06.2015 по 09.06.2015 у розмірі 52532,29грн., прострочені відсотки у розмірі 1062319,38грн.

Від позивача 28.01.2016 надійшло клопотання про обєднання господарських справ №905/310/15 та №905/309/15 в одну справу.

Згідно ст.58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні. Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

На підтвердження позовних вимог по справам № 905/310/15 та № 905/309/15 надані різні докази (розрахунки заборгованості, банківські виписки та інші документи) і сумісний розгляд цих справ суттєво утруднить вирішення спору, у звязку з чим суд відмовляє в задоволенні клопотання про обєднання господарських справ №905/310/15 та №905/309/15 в одну справу.

28.01.2016 від відповідача 1 через канцелярію суду надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до вирішення повязаної з нею справи № 905/3587/15.

Статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав для зупинення провадження у справі. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Так в провадженні господарського суду Донецької області знаходиться №905/3587/15 справа за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Північ+, м.Донецьк до Публічного акціонерного товариства Креді ОСОБА_1, м. Київ за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ДПА", м. Донецьк про визнання недійсними пунктів договору поруки № 1/1175010-П2 від 15.08.2012, якій є підставою позову по цій справі.

Відповідно до п. 2.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі на підставі частини першої статті 79 ГПК, господарським судам слід враховувати викладене в пункті 3.16 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" та виходити з того, що порушення провадження у справі, предметом спору в якій є визнання недійсним кредитного договору, не перешкоджає з'ясуванню обставин у справі, в якій предметом спору є повернення кредиту та сплата відсотків за ним.

Тобто, визнання недійсними пунктів договору поруки № 1/1175010-П2 від 15.08.2012 у справі №905/3587/15 не перешкоджає з'ясуванню обставин у цій справі, з огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ДПА», м.Донецьк про зупинення провадження по справі до розгляду справи №905/3587/15.

Судові витрати по сплаті судового збору підлягають віднесенню на відповідача 1 оскільки внаслідок його неправильних дій як позичальника за кредитним договором виник спір.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 49, 75, 77, 75, 79, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_1 банк», м.Київ до відповідача 1, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ДПА», м.Донецьк відповідача 2, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Догма», м. Донецьк відповідача 3, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Північ +», м.Донецьк про солідарне стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягути солідарно з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ДПА», м.Донецьк (83009, Донецька обл., м.Донецьк, вул. Новоросійська, буд. 9, ) та з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Догма», м. Донецьк (83009, Донецька обл., м.Донецьк, вул. Новоросійська, буд. 9, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_1 банк», м.Київ (01004, м.Київ, вул.Пушкінська, буд.42/4, ) строкову заборгованість за кредитом у розмірі 7975976,00грн., прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 2316000,00 грн., нараховані відсотки за період з 01.06.2015 по 09.06.2015 у розмірі 52532,29грн., прострочені відсотки у розмірі 1062319,38грн.

Стягнути з солідарно з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ДПА», м.Донецьк (83009, Донецька обл., м.Донецьк, вул. Новоросійська, буд. 9, ) та з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Північ +», м.Донецьк (83009, Донецька обл., м.Донецьк, вул. Новоросійська, буд. 9, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_1 банк», м.Київ (01004, м.Київ, вул. Пушкінська, буд.42/4, ) строкову заборгованість за кредитом у розмірі 7975976,00грн., прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 2316000,00 грн., нараховані відсотки за період з 01.06.2015 по 09.06.2015 у розмірі 52532,29грн., прострочені відсотки у розмірі 1062319,38грн.

Стягути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ДПА», м.Донецьк (83009, Донецька обл., м.Донецьк, вул. Новоросійська, буд. 9, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_1 банк», м.Київ (01004, м.Київ, вул.Пушкінська, буд. 42/4, ) прострочену заборгованість за кредитом у сумі 1544000,00 грн., судовий збір в розмірі 73080,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 23.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде складено та підписано 24.03.2016.

Суддя Г.Є. Курило

Повний текст рішення складено та підписано 24.03.2016