РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016Справа №910/275/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"
до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто"
простягнення 1 501 701,24 грн

Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаРяба В.В. (представник за довіреністю №010-01/2075 від 01.04.2014)
від відповідачане з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" про стягнення 1 501 701,24 грн заборгованості за договором добровільного страхування майна УБ № 0110414 від 18.11.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/275/16 та призначено розгляд справи на 16.02.2016.

Ухвалою від 16.02.2016 судом продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 15.03.2016.

В судове засідання 15.03.2016 з'явився представник позивача.

Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та інші документи на підтвердження своєї правової позиції не подав, позовні вимоги не спростував. Про дату, час та місце судових засідань у справі відповідач повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертами повернення ухвал суду з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення.

Оскільки відповідач вважається таким, що повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подав, з метою уникнення порушення процесуальних строків розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача надав додаткові документи для долучення до матеріалів справи, підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18.11.2013 між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (страхувальник) та Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія "Гарант-Авто" (страховик) укладено договір добровільного страхування майна УБ №0110414 (надалі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим майном, яке належить страхувальнику на праві власності, господарського відання, оперативного управління або прийняте від інших юридичних та/або фізичних осіб на законних підставах.

Згідно з п.п. 12, 13, 16 Договору страхування зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими договорами № 1 від 09.12.2013, № 3 від 18.12.2013, № 5 від 06.02.2014, № 8 від 19.02.2014, № 11 від 17.03.2014, № 18 від 02.06.2014, визначено категорії, на які поділяється застраховане майно, страхова сума (зобов'язання страховика) та страхова премія (зобов'язання страхувальника).

Так, згідно з п. 12 Договору страхування визначено такі категорії застрахованого майна та витрат: банкомати, банкомати з депозитним модулем, що знаходяться в приміщенні банку (внутрішнього та зовнішнього типу); банкомати, банкомати з депозитним модулем, що знаходяться в приміщенні орендодавця банку (внутрішнього типу); банкомати, банкомати з депозитним модулем, що знаходяться в приміщенні орендодавця банку (зовнішнього типу); готівкові кошти, що знаходяться в банкоматах та банкоматах з модулем.

Детальний перелік застрахованого майна наведений у Додатку № 2 до Договору страхування.

Строк дії Договору страхування та період страхування визначено з 00 год. 00 хв. 19.11.2013 по 24 год. 00 хв. 18.11.2014, при цьому кінцева дата сплати страхової премії за період страхування - 18.11.2013 (п. 18 Договору страхування).

У період з січня по вересень 2014 року відносно майна позивача сталися такі страхові випадки:

- 25.01.2014 в м. Ізмаїл, вул. Клушина, 7, невідомим особами зруйновано корпус банкомата, сейфу, касового модуля, інших вузлів та викрадено касети з готівковими коштами;

- 24.02.2014 в м. Запоріжжя, вул. Задніпровська, 9, невідомі особи викрали банкомат з готівковими коштами у ньому;

- 25.02.2014 в м. Херсон, вул. Петренко, 30, невідомими особами пошкоджено захисне скло екрану банкомату;

- 27.03.2014 в м. Ізмаїл, пр. Суворова, 69, невідомим особами зруйновано корпус банкомата, сейфу, касового модуля, касет, інших вузлів та викрадено готівкові кошти;

- 07.04.2014 в м. Ізмаїл, вул. Щорса, 2, невідомими особами спричинено механічне пошкодження зовнішніх декоративних дверей банкомату.

На виконання умов, передбачених розділом 31 та 33 Договору страхування страхувальником були вручені страховику заяви про настання страхових випадків та документи, що підтверджують факти настання страхових випадків і є необхідними для прийняття рішень щодо виплат страхових відшкодувань, що підтверджується такими листами позивача: від 27.01.2014 №152-06/522; від 25.02.2014 №152-06/1226; від 27.02.2014 №152-06/1275; від 14.03.2014 №152-06/1636; від 25.03.2014 №152-06/1878; від 04.04.2014 №152-06/2203; від 08.04.2014 №152-06/2254; від 16.04.2014 №152-06/2487; від 16.04.2014 №152-06/2488; від 25.06.2014 №152-06/4024; від 02.09.2014 №152-06/5718.

Крім того, страхувальником вручено страховику додаткові документи щодо вказаних випадків за супровідним листами від 29.09.2014 №152-06/6352, від 29.09.2014 № 152-06/6353, від 25.11.2014 № 152-06/7760, від 19.12.2014 № 152-06/8347.

Отже, викладеним вище підтверджується, що страхувальником у порядку, визначеному Договором, повідомлено страховика та виконано усі заходи, передбачені Договором.

Відповідно до умов Договору страхування страховик взяв на себе зобов'язання, зокрема:

- протягом 20 (двадцяти) робочих днів після отримання документів, передбачених п. 33.1 Договору страхування прийняти рішення про страхову виплату або відмову у виплаті та скласти страховий акт. Здійснити виплату протягом 10 (десяти) робочих днів з дати підписання страхового акту (п. 34.1 Договору 2);

- протягом 5 (п'яти) робочих днів у письмовій формі з обґрунтуванням причин повідомити Банк про прийняття відповідного рішення (п. 34.2 Договору 2);

- у випадку об'єктивної необхідності проведення додаткових заходів з розслідування обставин страхового випадку призначити чітко визначений строк для такого розслідування (але у будь-якому випадку не більше, ніж на 90 (дев'яносто) календарних днів), після закінчення якого прийняти одне з вищезазначених рішень.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань позивач 19.12.2014 направив на адресу страховика вимогу №152-06/8347 від 19.12.2014, яка була отримана відповідачем 23.12.2014 (копія вимоги та доказів вручення відповідачу знаходиться в матеріалах справи).

Відповідач залишив вказану вимогу без відповіді та належного реагування, умови Договору страхування належним чином не виконав: звернення позивача щодо настання страхового випадку не розглянув; у визначений строк відповіді не надав; страховий акт не оформив та виплату страхового відшкодування не здійснив. Доказів протилежного суду не подано.

Частиною першою статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Отже, укладений учасниками процесу Договір за своєю правовою природою є договором страхування.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, зважаючи на встановлені судом обставини та норми чинного законодавства та Договору страхування, відповідач як страховик вважається таким, що прострочив виконання своїх договірних зобов'язань, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення 887 385,48 грн заборгованості із виплати страхового відшкодування, розмір яких документально підтверджений, підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 387 302,12 грн інфляційних втрат, 26 843,19 грн 3% річних і 200 170,45 грн. пені, розраховані за перод прострочення відповідача станом на 04.12.2015.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 36.2 Договору страхування передбачено, що страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої на суму несвоєчасно здійсненого платежу за кожен день прострочення.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки на предмет визначення періодів прострочення відповідача та арифметичної правильності, суд визнає здійснені позивачем нарахування вірними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідач не подав суду заперечень проти доводів позивача, а також належних та допустимих доказів, які б спростовували позовні вимоги.

З аналізу описаних вище обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" (01042, м. Київ, пров. Новопечерський, 19/3, ідентифікаційний код 16467237) на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Горького, 127, ідентифікаційний код 00032112) 887 385 (вісімсот вісімдесят сім тисяч триста вісімдесят п'ять) грн 48 коп. заборгованості із виплати страхового відшкодування, 200 170 (двісті тисяч сто сімдесят) грн 45 коп. пені, 26 843 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок три) грн 19 коп. 3% річних, 387 302 (триста вісімдесят сім тисяч триста дві) грн 12 коп. інфляційних втрат та 22 525 (двадцять дві тисячі п'ятсот двадцять п'ять) грн 52 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Ярмак

Повне рішення складено: 31.03.2016