ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р.Справа № 916/4823/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Петрова М.С.,

суддів: Разюк Г.П., Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 15/1-1-14, дата видачі : 02.12.15;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № б/н, дата видачі : 22.01.16

розглянувши апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області

на рішення господарського суду Одеської області від 17.02.2016р.

по справі № 916/4823/15

за позовом Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області

до Державної санітарно-епідеміологічної служби Одеської області

про стягнення 82 369,72 грн.

В С Т А Н О В И В:

04.12.2015р. Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі УДСО при ГУМВС України в Одеській області) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державної санітарно-епідеміологічної служби Одеської області (далі Державна СЕС Одеської області), в якій простить стягнути з останнього 82 369,72 грн. боргу за надані послуги охорони у листопаді, грудні 2012 р. на підставі договору про закупівлю послуг охорони за державні кошти, укладеного між сторонами 05 квітня 2012 року № В/12-12.

Також позивач просив суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 1 235,55грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.02.16 р. (суддя Петренко Н.Д.) у позові УДСО при ГУМВС України в Одеській області відмовлено з огляду на те, що позивач у відповідності із ст.112 ЦК України мав би звертатися із даним позовом у місячний строк з моменту відмови ліквідаційної комісії у задоволенні його вимог сплатити борг у сумі 82 369,72 грн., або з моменту, коли він мав би дізнатися про таку відмову. Однак, позивач з такою вимогою до ліквідаційної комісії відповідача не звертався, а відповідно із цим остання не відмовляла позивачу та не ухилялася від задоволення його вимог. Отже позивач звернувся до суду з даним позовом із порушенням порядку, встановленого ст.112 ЦК України. Крім того, позивач не довів належними доказами заборгованість відповідача у сумі 55 510,12 грн. за надані йому послуги охорони у грудні 2012 р., оскільки не надав акт приймання-передачі послуг за грудень 2012р.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду УДСО при ГУМВС України в Одеській області, через господарський суд Одеської області звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 17.02.2016 р. та задовольнити позов у повному обсязі, оскільки вказане рішення суду 1 інстанції прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник посилається на те, що місцевим господарським судом під час розгляду справи не було враховано той факт, що зобовязання відповідача щодо сплати наданих скаржником у листопаді грудні 2012р. послуг охорони за договором про закупівлю послуг охорони за державні кошти від 05 квітня 2012 року № В/12-12 виникли вже під час здійснення ліквідаційної процедури відносно відповідача, а тому вимоги з їх оплати можуть бути висунуті протягом всієї ліквідаційної процедури.

На думку скаржника суд 1 інстанції при вирішенні даного спору неправомірно застосував положення ч. 3 ст.112 ЦК України щодо пропуску позивачем місячного строку звернення до суду, оскільки цей висновок не відповідає встановленим судом 1 інстанції обставинам справи не звернення позивача до ліквідаційної комісії із вимогами про сплату спірної заборгованості, а відповідно із цим суд 1 інстанції не мав можливості визначити вказаний місячний строк та застосувати положення ч.3 ст.112 ЦК України.

Крім того, скаржник звертає увагу на те, що надані ним під час розгляду справи в суді 1 інстанції лист УДСО при ГУМВС України в Одеській області від 12.06.2013р. №15/1-1-2560 та лист - відповідь голови ліквідаційної комісії Дерсанепідслужби Одеської області від 18.06.2013 р. №01-1/193, в якому відсутні будь-які заперечення відповідача щодо наявності з його боку непогашеної заборгованості за охоронні послуги за вересень - грудень 2012р. на суму 218 415,16 грн., та які є доказом наявності такої заборгованості відповідача, в оскарженому рішенні не відображені та не обґрунтовано підстави їх відхилення.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник у судовому засіданні просив залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його обґрунтованим та таким, що відповідає наявним матеріалам справи і чинному законодавству.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

05 квітня 2012 року між Державною СЕС Одеської області та УДСО при ГУМВС України в Одеській області укладено договір про закупівлю послуг охорони за державні кошти № В/12-12, за яким позивач зобовязався надати відповідачу послуги з проведення розслідувань і забезпечення безпеки (послуги з охорони), код 74.60.1. згідно Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016-97.( а.с. 11)

Відповідно до пунктів 1.1. і 1.2. вказаного договору та додатку № 1 до договору - Дислокація Обєкта УДСО при ГУМВС України в Одеській області прийняло на себе зобовязання щоденно та цілодобово (протягом 24 годин) силами трьох постів цивільної охорони УДСО надавати відповідачу послуги з охорони обєктів, розташованих за адресами: м. Одеса, площа Старосінна, 33; м. Одеса, вул. Слєпньова, 6; м. Одеса, вул. Старопортофранківська, 8, а відповідач згідно з пунктом 1.1. договору повинен був прийняти і оплатити послуги позивача.

Між сторонами 05 квітня 2012 року була укладена додаткова угода №1 до договору щодо зміни ціни договору та затвердження нового розрахунку вартості послуг охорони (додаток № 5 до Договору) (а.с. 18-19).

В додатку № 5 до договору зазначено вартість послуг охорони за кожний календарний місяць, у тому числі, за листопад 2012 року - 53 719 грн. 20 коп., в т.ч. ПДВ; за грудень 2012 року 55510 грн. 12 коп. в т.ч. ПДВ.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що оплата за надані позивачем за цим договором послуги повинна здійснюватися відповідачем щомісячно, на підставі акту приймання-передачі послуг за відповідний календарний місяць, не пізніше 05-го числа наступного календарного місяця, в національній валюті України.

Згідно із актом прийому-здачі виконаних робіт/послуг №ОД-0089286 позивач надав відповідачу послуги охорони на загальну суму 53 719,2 грн. (а.с. 20).

Акту прийому-здачі виконаних робіт/послуг за грудень 2012 р. на суму 55510,12 грн. позивач не надав, але в якості доказу надання цих послуг посилається на лист відповідача від 18.06.13 р. (а.с.55), в якому останній, як стверджує позивач, не заперечує заборгованість у сумі 218415,16 грн., про яку йшлося в листі позивача від 12.06.13 р. (а.с.54), де в складі суми 218415,16 грн. зазначені заборгованість за листопад 2012 р. у сумі 53719,2 грн., за грудень 2012 р. 55510,12 грн.

Відповідно із позовною заявою УДСО при ГУМВС України в Одеській області відповідач із спірної заборгованості сплатив лише частину заборгованості за надані послуги охорони у листопаді 2012 р., залишок заборгованості за листопад, грудень 2012 р. складає 82369,72 грн.,

Однак, вказані позовні вимоги УДСО при ГУМВС України в Одеській області підлягають залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до Наказу МОЗ України від 21.09.2012 року № 176-о Про ліквідацію бюджетних закладів, установ і організацій, що належать до сфери управління Міністерства охорони здоровя України було розміщено відповідне оголошення в газеті Одеські вісті № 109 від 06 жовтня 2012 року (зворотна сторона а.с. 59), про ліквідацію Державної СЕС Одеської області та прийняття претензій кредиторів протягом трьох місяців з дня опублікування оголошення.

Інформація про ліквідацію Державної санітарно-епідеміологічної служби в Одеській області була надана державному реєстратору для початку процедури ліквідації, про що свідчить відповідний Опис та публікація відомостей з єдиного державного реєстру у Бюлетені державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 228 за 2012 рік.(а. с. 33).

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 15.03.2016 р., стосовно юридичної особи Державної санітарно епідеміологічної служби Одеської області (ідентифікаційний код: 02008556), в графі "дані про перебування юридичної особи в процесі припинення" внесено запис: " 18.10.2012, в стані припинення ", строк заявлення кредиторами своїх вимог засновниками визначений до 19.12.2012 р. Головою комісії з припинення (ліквідатором) є ОСОБА_3.

Таким чином, з огляду на вищенаведене та умови договору щодо строків оплати наданих послуг позивач міг звернутися до ліквідаційної комісії із кредиторською вимогою про сплату боргу за надані послуги у листопаді 2012 р. в межах строку до 19.12.12 р., встановленого для заявлення кредиторами своїх вимог. Щодо вимог про сплату боргу за надані послуги у грудні 2012 р. при наданні належних доказів на його підтвердження, позивач міг звернутися до ліквідаційної комісії поза межами строку, встановленого для заявлення кредиторами своїх вимог.

Згідно з наявними матеріалами справи, а саме листом позивача від 12.06.13 р. (а.с. 54) позивач звертався до відповідача із вимогою про сплату спірної заборгованості, тобто позивач звернувся із кредиторською вимогою поза межами строку, встановленого для заявлення кредиторами своїх вимог до ліквідаційної комісії.

Відповідно із ч.4 ст.112 ЦК України вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх предявлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Зміст ч. 4 ст. 112 ЦК України свідчить про те, що позивач не був позбавлений можливості звернутися із кредиторськими вимогами і після закінчення строку, встановленого для заявлення кредиторами своїх вимог до ліквідаційної комісії. При цьому вказані вимоги задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно. Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність такого майна.

На звернення позивача із вимогою про сплату спірної заборгованості (лист від 12.06.13 р. - а. с. 54) відповідач листом від 18.06.13 р. відповів, що вимоги позивача розглянуто, однак яким чином у цьому листі не зазначено. Тобто відповідач фактично ухилився від їх розгляду по суті, оскільки інших доказів, які б свідчили про зворотне, в матеріалах справи відсутні, що підтверджується й самим позовом УДСО при ГУМВС України в Одеській області. Лист відповідача від 18.06.13 р. позивач отримав 08.07.13 р. про що свідчить його штамп на вказаному листі.

Відповідно із ч. 3, 5 ст.112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

Аналізуючи зміст вищенаведених положень ст.112 ЦК України, судова колегія зазначає на те, що вказаний у ч. 3, 5 ст.112 ЦК України місячний строк за своєю природою є строком протягом якого кредитор може звернутися до суду і після його закінчення припиняє існування права, а не строком позовної давності, як зазначив суд 1 інстанції в оскарженому рішенні. Отже цей строк не може бути продовжений або поновлений навіть за наявності поважних причин.

Таким чином, позивач мав право звернутися із даним позовом не пізніше 08.08.13 р., фактично ж звернувся до суду 04.12.15 р., тобто із значним пропуском місячного строку, встановленого ст. 112 ЦК України, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову УДСО при ГУМВС України в Одеській області.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з підстав, наведених вище у мотивувальній частині цієї постанови.

За таких обставин апеляційна скарга Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області підлягає залишенню без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 17.02.16р. без змін, оскільки по суті є вірним.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Одеської області від 17.02.2016 року у справі № 916/4823/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 25.03.2016р.

Головуючий суддя Петров М.С.

Суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.