ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р. Справа № 5023/10186/11

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О. В.

секретар судового засідання Курченко В.А.

за участю представників:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - Марченко О.П. (довіреність №301/15-Н від 02.07.2015р.)

ПАТ «Банк Форум» - Рябченко Т.С. (довіреність №10/12-08 від 16.06.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Львівінвестбуд", м. Львів (вх. № 667Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.02.2016р. у справі № 5023/10186/11

за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Харків

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Харків

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23 лютого 2016р. по справі №5023/10186/11 (суддя Міньковський С.В.) заяву АТ "Райффайзен Банк Аваль" задоволено частково, розірвано договір купівлі-продажу 7/10 частин нежитлових будівель від 20.09.2012 р., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Куйбідою-Кришкевич Х.В. за реєстровим №646, який укладений між ліквідатором ФОП ОСОБА_4 Жулінським В.Б. та ТОВ "Компанія "Львівінвестбуд", в інший частині заяви відмовлено.

ТОВ "Компанія "Львівінвестбуд" з ухвалою суду не погодилось, звернулось до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить її скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ "Райффайзен Банк Аваль" відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24.03.2016р.

17.03.2016р. від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх.2975).

21.03.2016р. від апелянта, на вимогу ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2016р. надійшли докази доплати судового збору та надсилання апеляційної скарги іншим учасникам справи про банкрутство (вх.3092). Також, від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.3093).

22.03.2016р. від арбітражного керуючого Жулінського В.Б. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши клопотання сторін про відкладення розгляду справи, колегія суддів відмовляє в їх задоволенні, оскільки, з урахуванням приписів статті 102 ГПК України, відсутня процесуальна можливість відкладення розгляду з межах строків передбачених цією статтею. З заявами про продовження строку розгляду справи сторони у справі не звертались.

В судовому засіданні 24.03.2016р. присутні учасники процесу підтримали свої позиції по справі, представники ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Банк Форум» наполягали на законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали, просили суд залишити її без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши присутніх представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Постановою господарського суду Харківської області від 06.02.2012 р. у данній справі, ФОП ОСОБА_4 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Жулінського В.Б.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.12.2012 р. затверджено реєстр вимог кредиторів, відповідно до якого вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» визнано на загальну суму 22026603,70 грн.

В ході здійснення ліквідаційної процедури, ліквідатором здійснено продаж майна банкрута шляхом проведення відкритих торгів.

Відповідно до протоколу проведення аукціону №П-37/2012 від 10.09.2012р., на відкритих торгах (аукціоні) відбулась реалізація частини нерухомого майна Банкрута, що знаходиться в іпотеці АТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно договору наступної іпотеки №715/4-08 від 04.12.2008р. за реєстровим номером 8237, а саме: будівлі, загальною площею 5 825,1 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

20.09.2012р. між ФОП ОСОБА_4 в особі ліквідатора Жулінського В.Б. та ТОВ «Компанія «Львівінвестбуд» було укладено Договір купівлі - продажу 7/10 частин нежитлових будівель із реалізації нерухомого майна Банкрута за результатами відкритих торгів, оформлених протоколом від 10.09.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Куйбідою - Кришкевич Х.В. Львівського міського нотаріального округу за реєстровим №646.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору купівлі - продажу, ліквідатор Жулінський В.Б. передав, а ТОВ «Компанія «Львівінвестбуд» (Покупець) прийняло у власність 7/10 (сім десятих) частки нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. а саме: виробничий корпус № 1 літ. «Г - 2», загальною площею 4 051,8 кв. м.

Відповідно до п. 2.1.цього договору купівлі - продажу, згідно Протоколу №П - 37/2012 від 10.09.2012 року біржевого аукціону, продаж частини будівель здійснюється ліквідатором за ціною 2127600,00 грн. (два мільйони сто двадцять сім тисяч шістсот гривень) з ПДВ, які Покупець зобов'язується сплатити Продавцю шляхом перерахунку на рахунок НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в м. Києві, МФО 380805, на протязі 30 (тридцяти) календарних днів, з моменту підписання цього договору.

У вересні 2015р. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до господарського суду з заявою про розірвання договору купівлі-продажу 7/10 частин нежитлових будівель від 20.09.2012 р., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 а саме: виробничий корпус № 1 літ. "Г-2", загальною площею 4 051,8 кв.м., укладений між ФОП ОСОБА_4 в особі ліквідатора Жулинського В.Б та ТОВ "Компанія Львівінвестбуд" та посвідчений приватним нотаріусом Куйбідою - Кришкевич Х.В. за реєстровим №646, за результатами відкритих торгів (аукціону) від 10.09.2012р. (протокол аукціону за 3 П-37/2012) та про зобов'язання ТОВ "Компанія Львівінвестбуд" повернути 7/10 частин нежитлових будівель у власність банкрута.

Вказана заява обґрунтована тим, що набувач майна - ТОВ "Компанія Львівінвестбуд" істотно порушив умови договору купівлі-продажу від 20.09.2012р., оскільки на протязі трьох років не сплатив вартість придбаного майна, чим порушив права банку, як іпотекодержателя, згідно договору іпотеки за № 715/4-08 від 04.12.2008р. та права ліквідатора банкрута, який не зміг належним чином виконати свої повноваження щодо повного розрахунку з кредиторами банкрута.

На підтвердження факту не здійснення покупцем заставного майна Банку - ТОВ «Компанія «Львівінвестбуд» розрахунків за придбане заставне майно свідчать виписки АТ «Райффайзен Банк Аваль» по руху коштів за рахунком ФОП ОСОБА_4 НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» за період з 20.09.2012р. по 04.09.2015р., які додані заявником до заяви (а.с.45-51 т. 15).

Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевим господарським судом часткового задоволено заяву банку та встановлено наявність підстав для розірвання договору, у зв'язку з істотним порушення стороною його умов, та відмовлено банку у задоволенні його вимоги про повернення спірного майна у ТОВ «Львівінвестбуд», у зв'язку з відсутністю правових підстав.

З такими висновками погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 - 3, ст. 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на момент порушення провадження у справі, далі - Закон про банкрутство), після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута, ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Уразі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Як зазначалось, банк просить розірвати договір купівлі-продажу від 20.09.2012р., укладений за результатами проведення 10.09.2012р. аукціону з реалізації нерухомого майна банкрута, між ФОП ОСОБА_4 в особі ліквідатора Жулінського В.Б. та ТОВ «Компанія «Львівінвестбуд», у зв'язку з несплатою ТОВ «Компанія «Львівінвестбуд» на протязі тривалого часу вартість придбаних об'єктів нерухомого майна.

Зобов'язанням, згідно статті 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В силу ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

У відповідності до статей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частинами 1, 4 статті 334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 662, 692 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із частиною другою статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов'язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (частина третя статті 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України.

Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Приписами п. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, визначена можливість зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

В даному випадку істотність порушення умов договору купівлі-продажу від 20.09.2012р. полягає в несплаті покупцем вартості об'єкту нерухомості протягом трьох років, оскільки за цей період часу відбулись певні інфляційні процеси, які призвели до зміни еквіваленту цієї суми на теперішній час. До того, як зазначає банк, він втратив інтерес до цієї угоди у зв'язку з тривалим невиконання його умов покупцем та неотриманням суми коштів, на яку він розраховував у жовтні 2012р.

На думку колегії суддів, зазначене є підставою для розірвання спірного договору купівлі-продажу.

Заперечення ТОВ «Львівінвестбуд» щодо відсутності підстав для розірвання спірного договору, у зв'язку зі сплатою його вартості у грудні 2015р., не приймаються до уваги колегією суддів, у зв'язку з наведеним вище.

Колегія суддів також враховує, що нормами Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», який є спеціальним при проведенні аукціонів з реалізації майна банкрута, також встановлено обов'язок покупця внести оплату за придбаний об'єкт приватизації протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. При цьому, також зазначено, що у випадку порушення покупцем зобов'язань в частині оплати вартості за придбаний об'єкт приватизації, даний договір підлягає розірванню.

Отже, колегія суддів погоджується з тим, що матеріалами справи та фактичним обставинами спору підтверджено наявність підстав для розірвання спірного договору купівлі-продажу, у зв'язку з істотним порушення його умов покупцем.

До того, правильним також є висновок суду про відмову в задоволенні вимоги банку про зобов'язання покупця повернути нерухоме майно ліквідатору, оскільки він здійснений з урахуванням обставин даної справи та приписів чинного законодавства.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведені обставини справи та норми права, колегія суддів дійшла висновку про відповідність оскаржуваної ухвали нормам чинного законодавства та матеріалам.

На підставі наведеного, ухвалу господарського суду Харківської області від 23.02.2016р. у справі № 5023/10186/11 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1, ст. 103, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Львівінвестбуд", м. Львів залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 23.02.2016р. у справі №5023/10186/11 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 29.03.16

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.