УХВАЛА

28.03.2016Справа № 3/91

За заявою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"

про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Вищого арбітражного суду України від 03.10.2001

у справі №3/91

за позовом Прокурора Залізничного району міста Києва в інтересах держави в особі Державного комітету України у справах містобудування та архітектури, Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій

до Виробничого об'єднання "Запорізька атомна електрична станція"

про стягнення 183610,00 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від стягувачів: не з'явилися;

від заявника (боржника): Близнюкова С.І. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Залізничного району міста Києва в інтересах держави в особі Державного комітету України у справах містобудування та архітектури, Державного підприємства "Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій" звернувся до Вищого арбітражного суду України з позовом до Виробничого об'єднання "Запорізька атомна електрична станція" про стягнення 183610,00 грн.

Рішенням Вищого арбітражного суду України від 26.11.1998 у справі №3/91 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Виробничого об'єднання "Запорізька атомна електрична станція" на користь Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій 183610,00 грн. основної заборгованості.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 03.10.2001 змінено порядок та спосіб виконання зазначеного рішення шляхом звернення стягнення на балансове майно відокремленого підрозділу Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" Запорізької АЕС в сумі 183610,00 грн., яке знаходиться за адресою: Запорізька обл., м. Енергодар, а також у третіх осіб, на користь Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій.

03.10.2001 на виконання вказаної ухвали Вищим господарським судом України видано наказ.

16.02.2016 Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" звернулося до Вищого господарського суду України із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Вищого арбітражного суду України від 03.10.2001 по справі №3/91 про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС на користь ДП «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» заборгованості в сумі 183610,00 грн.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.02.2016 заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" передано для розгляду до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2016 вказану заяву передано на розгляд судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2016 розгляд заяви призначено на 21.03.2016.

21.03.2016 від відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 11.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2016 розгляд заяви відкладено до 28.03.2016.

Представник боржника в судовому засіданні 28.03.2016 подану ним заяву підтримав, а також подав письмові уточнення до заяви про визнання наказу №3/91 від 03.10.2001 таким, що не підлягає виконанню та додаткові документи до матеріалів справи.

Позивачі в засідання господарського суду не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Суд, дослідивши заяву Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція", заслухавши пояснення представника боржника, встановив наступне.

Рішенням Вищого арбітражного суду України від 26.11.1998 у справі №3/91 позовні вимоги Прокурора Залізничного району міста Києва в інтересах держави в особі Державного комітету України у справах містобудування та архітектури, Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій задоволено повністю, стягнуто з Виробничого об'єднання "Запорізька атомна електрична станція" на користь Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій 183610,00 грн. основної заборгованості.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 03.10.2001 змінено порядок та спосіб виконання зазначеного рішення шляхом звернення стягнення на балансове майно відокремленого підрозділу Національної атомної енергогенеруючої компанії "Енергоатом" Запорізької АЕС в сумі 183610,00 грн., яке знаходиться за адресою: Запорізька обл., м. Енергодар, а також у третіх осіб, на користь Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій.

На виконання ухвали від 03.10.2001 Вищим господарським судом України видано наказ №3/91 від 03.10.2001.

30.10.2001 начальником відділу Державної виконавчої служби Енергодарського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (за заявою стягувача) про примусове виконання наказу №3/91 виданого 03.10.2001 Вищим господарським судом України. Боржнику запропоновано добровільно виконати наказ №3/91 в строк до 09.11.2001.

На підставі Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» 01.08.2014 заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Тимофєєвою О.Г. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання наказу №3/91 виданого 03.10.2001.

04.01.2016 заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Запорізькій області Тимофєєвою О.Г. винесено постанову про поновлення виконавчого провадження з примусового виконання наказу №3/91 виданого 03.10.2001.

Як убачається з платіжних доручень №№ 756, 757, 758, 754, 752, 746 від 15.01.2016 відокремленим підрозділом "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" сплачено на користь Державного підприємства "Державного науково-дослідного інституту будівельних конструкцій" 183610,00 грн. заборгованості.

Звертаючись до суду з даною заявою відокремлений підрозділ "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" зазначає, що у зв'язку з припиненням зобов'язання з оплати 183610,00 грн. заборгованості, наказ №3/91 виданий 03.10.2001 Вищим господарським судом України є таким, що не підлягає виконанню.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ДП "НАЕК "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статей 124, 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV.

Статтею 1 вказаного Закону встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що, відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження»).

В силу положень частин 2, 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом; господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково; якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково.

Пунктом 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що частина 4 ст. 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

З моменту ж винесення наказу діюче законодавство надає можливість розпочати процедуру примусового виконання рішення суду шляхом пред'явлення даного наказу до виконання до органів виконання. Відповідно, з моменту винесення наказу (якщо, суми визначені в ньому на момент його винесення відповідають дійсному стану взаєморозрахунків сторін та жодних оплат чи зарахувань в проміжок часу між винесенням рішення місцевим господарським судом та винесенням наказу не було) в суду відсутні підстави застосування частини 2 та 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України, а всі відносини між особами щодо оплат і зарахувань з моменту винесення наказу мають розглядатися в площині Закону України "Про виконавче провадження".

В поняття "добровільне виконання" за Законом України "Про виконавче провадження" входять оплати, зарахування (тощо) вчинені з моменту винесення наказу до закінчення строку добровільного виконання за постановою державного виконавця котрому передано даний наказ на примусове виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 10 лютого 2014 року у справі №15/5027/138/2011, від 12 березня 2015 року у справі №924/886/13.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження з виконання наказу №3/91 виданого 03.10.2001 Вищим господарським судом України, відкрито ще 30.10.2001 та надано строк на добровільне виконання - до 09.11.2001.

В той час, як відокремленим підрозділом "Запорізька атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" сума заборгованості сплачена лише 15.01.2016.

Отже, виконання боржником наказу від 03.10.2001 у справі №3/91 мало місце не в добровільному порядку, а відповідно, в межах примусового виконання наказу, тому подана Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, - є безпідставною, з огляду на відсутність правових підстав, передбачених ст. 117 ГПК України, необхідних для задоволення вказаної заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу Вищого господарського суду України від 03.10.2001 по справі №3/91 про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП ЗАЕС на користь ДП «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» заборгованості в сумі 183610,00 грн. - відмовити.

Суддя Грєхова О.А.