ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" березня 2016 р. Справа № 903/682/14

Суддя господарського суду Волинської області Демяк Валентина Миколаївна, розглянувши заяву Державного комунального підприємства Луцьктепло

про відстрочення виконання рішення господарського суду від 09.09.2014р.

у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ.

до відповідача: Державного комунального підприємства Луцьктепло, м.Луцьк.

про стягнення 614703,62 грн.

Представники:

від заявника (боржника): ОСОБА_1 довіреність №7178/08 від 21.12.2015р.

від позивача (стягувача): не прибув

Встановила: 21.03.2016р. Державне комунальне підприємство Луцьктепло звернулося із заявою до суду про відстрочення виконання рішення господарського суду від 09.09.2014р. відповідно до ст. 121 ГПК України та ст. 36 Закону України Про виконавче провадження до 31 грудня 2016 року.

В обґрунтування підстав для відстрочення рішення посилається на неможливість виконати рішення суду про стягнення 430687,91грн. на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, оскільки станом на день подання заяви дане рішення суду не виконане, у звязку з безпрецедентно важким фінансово економічним становищем, у якому знаходиться боржник останні кілька років.

В підтвердження вказаних обставин долучив довідку №1241/05 від 16.03.2016р. про дебіторську заборгованість, інформацію по роботі з боржниками станом на 01.01.2016р. (за період з 01.01.2010р. 31.12.2015р.), довідку про кредиторську заборгованість №1240/05 від 16.03.2016р., постанову про поновлення виконавчого провадження від 06.10.2015р., від 23.02.2016р., довідку ПАТ «Державний ощадний банк України» від 10.02.2016р. №16-4-113, звіт ДКП «Луцьктепло» про фінансові результати за 2015р., звіт ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про фінансові результати за 9 місяців 2015р., звернення МАРСТ «Укртеплокомуненерго», довіреність від 31.12.2015р. №7178/08.

Представник заявника (боржника) в судовому засіданні заяву про відстрочку виконання рішення суду підтримав в повному обсязі та просить її задовольнити.

Представник стягувача вимог ухвали суду від 22.03.2016р. не виконав, в судове засідання не прибув, письмових пояснень по суті заявленої позовної заяви суду не подав, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду заяви, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №372.

Заслухавши пояснення представника заявника та розглянувши матеріали заяви та справи, господарський суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Волинської області від 09.09.2014р. по справі № 903/682/14, залишеним без змін постановами Рівненського апеляційного господарського суду від 05.11.2014р. та Вищого господарського суду України від 21.01.2015р., позов ПАТ НАК Нафтогаз України до ДКП Луцьктепло задоволено частково, вирішено стягнути з ДКП Луцьктепло на користь ПАТ НАК Нафтогаз України 430687,91 грн. в т.ч. 20 446,18 грн. - пені, 155 579,39 грн. - інфляційних нарахувань, 254662,34 грн. - 3% річних та 12 294,07 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

На виконання рішення суду видано наказ від 04.12.2014р. №903/682/14-1, який було предявлено до виконання.

Постановою від 13.03.2015р. відкрито виконавче провадження.

Станом на день розгляду справи боржник не приступив до виконання рішення суду.

Згідно звіту боржника про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) підприємства за 2015 року ДКП "Луцьктепло" за наслідками своєї діяльності отримало збитки в розмірі 12630,0 тис. грн.

Водночас, боржник зазначає, що усі грошові кошти, які надходять на поточні рахунки ДКП "Луцьктепло", відразу ж спрямовуються на погашення заборгованості за природний газ та електроенергію, які необхідні для забезпечення безперебійного функціонування технологічного комплексу підприємства, а також на виплату заробітної плати і сплату податків, зборів та інших обовязкових платежів до бюджету.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, господарський суд, який видав виконавчий документ, розглядає це питання в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, змінити спосіб та порядок його виконання.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, має право відстрочити виконання рішення. Тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Положеннями пунктів 7.1, 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що господарський суд на підставі ст. 121 ГПК України має право за заявою сторони або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, змінити спосіб та порядок його виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Пленум Верховного Суду України у п.10 Постанови від 26.12.2003р. №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" зауважив, що при вирішенні заяви сторони про відстрочку виконання рішення, зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх обєктивний вплив на виконання рішення суду.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р., № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

В даному випадку суд вважає, що складне фінансове становище заявника за змістом статті 121 ГПК України не є обставинами, котрі ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим у встановленим господарським судом способом, а відтак не виступають підставою для відстрочки виконання рішення суду.

При цьому суд звертає увагу, що за змістом ч. 1 ст. 229 ГК України та ч. 1 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобовязання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Відповідальність боржника означає можливість стягнення за рахунок майна боржника суми невиконаного грошового зобовязання. Тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобовязання за будь-яких обставин.

Окрім того, ч. 2 ст. 218 ГК України визначає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності. Відповідно до ч. 4 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Аналогічне кореспондується і з приписами ст. 115 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВГСУ від 20.11.2014р. у справі №921/167/13-г, від 30.10.2014р. у справі №922/5074/14,від 19.11.2014р. у справі №5019/117/11.

Враховуючи вищевикладені обставини, набрання рішенням законної сили і обовязковість його виконання, той факт, що боржником не доведено винятковості обставин обєктивної неможливості виконати рішення суду, господарський суд прийшов до висновку, що заява Державного комунального підприємства Луцьктепло про відстрочення виконання рішення господарського суду від 09.09.2014р. не підлягає до задоволення.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні заяви Державного комунального підприємства Луцьктепло про відстрочення виконання рішення господарського суду від 09.09.2014р. відмовити.

Суддя В. М. Дем`як