ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================УХВАЛА
29 березня 2016 року Справа № 915/1368/15
Суддя Давченко Т.М.
при секретарі Говоріній А.Е
за участю представників:
від кредитора 1: ОСОБА_2 (довіреність № 1607/9/14-03-10-013 від 15.07.2015р.);
від кредитора 2: ОСОБА_3 (довіреність № 8861/10 від 03.08.2015р.);
від банкрута: ОСОБА_1 ліквідатор.
Суть справи: про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства «Марс-Пласт» (далі ТОВ ВКП «Марс-Пласт»)
У судовому засіданні 10.03.2016р. було оголошено перерву до 29.03.2016р. та зобовязано Державну податкову інспекцію у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області та Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва виконати вимоги суду, викладені в ухвалах від 02.10.2015р., від 12.10.2015р., від 17.11.2015р. та у строк до 29.03.2016р. надати суду докази сплати судового збору за звернення до суду із заявою про визнання кредиторських вимог.
18.03.2016р. до суду від Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області надійшов лист про відсутність коштів на сплату судового збору.
28.03.2016р. Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва надало суду пояснення щодо неможливості сплатити судовий збір.
У судовому засіданні представники кредиторів доповіли суду про невиконання ухвали суду від 10.03.2016р.через відсутність коштів.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників кредиторів і ліквідатора, суд встановив наступне.
07.08.2015р. судом було порушено провадження у даній справі за ознаками ст. 95 Закону України «Про вiдновлення платоспроможностi боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон).
Постановою Господарського суду Миколаївської області від 08.09.2015р. ТОВ ВКП «Марс-Пласт» визнано банкрутом, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії ОСОБА_1.
Статтею 38 Закону, передбачено наслідки визнання боржника банкрутом. Зокрема, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом у останнього не може виникати додаткових зобовязань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів), крім витрат, які безпосередньо повязані із здійсненням ліквідаційної процедури; строк виконання всіх грошових зобовязань банкрута вважається таким, що настав.
Відповідно до ч. 3 ст. 95 Закону, кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.
У встановлений законом строк, на адресу суду із заявами про визнання кредиторських вимог звернулися наступні кредитори:
- Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області з грошовими вимогами у сумі 214879,35 грн.;
Ліквідатором зазначені кредиторські вимоги було визнано у повному обсязі.
Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, звертаючись до суду із заявою про визнання кредиторських вимог клопотало про звільнення від сплати судового збору оскільки у бюджеті фонду на 2015 рік не передбачено відповідних витрат. У заяві фонд вказував, що судові витрати не повинні бути перешкодою для доступу до суду всіх осіб, незалежно від їх майнового стану, що відповідає принципу рівності. Приймаючи заяву Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання кредиторських вимог до розгляду, суд зобовязав Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва надати суду докази сплати судового збору (до 17.11.2015р.). Однак, на момент затвердження реєстру вимог кредиторів доказів сплати судового збору суду Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва так і не надало.
Ухвалою суду від 17.11.2015р. було повністю визнано вимоги Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області та Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва, включено їх до реєстру вимог кредиторів та затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ ВКП «Марс-Пласт» на загальну суму 242768,11 грн. У цій же ухвалі суд зобовязав кредиторів надати докази сплати судового збору.
Згодом ліквідатором було подано на затвердження суду звіт з ліквідації ТОВ ВКП «Марс-Пласт», розгляд якого було призначено на 10.03.2016р.
Однак, станом на 10.03.2016р. кредитори не виконали вимог суду в частині надання доказів сплати судового збору, через що, ухвалою від 10.03.2016р. суд вкотре зобовязав Державну податкову інспекцію у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області та Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва виконати вимоги суду, викладені в ухвалах від 02.10.2015р., від 12.10.2015р., від 17.11.2015р. та у строк до 29.03.2016р. надати суду докази сплати судового збору за звернення до суду із заявою про визнання кредиторських вимог.
Станом на 29.03.2016р. кредитори вказаних вимог суду не виконали.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Відповідно до положень п.36.7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. №01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI), заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, що ліквідується власником, подаються безпосередньо до господарського суду та оплачуються судовим збором. Розгляд грошових вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі ст.23 Закону.
Ч. 1 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.
У ч.3 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» серед іншого зазначено про те, що до заяви в обовязковому порядку додаються докази сплати судового збору та докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна.
Відповідно до п. 10 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із внесеними змінами та доповненнями відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015р. № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015р., ставка судового збору за подання заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство складає 2 розміри мінімальної заробітної плати.
Серед субєктів, які звільняються від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ні податкові органі ні пенсійні фонди на зазначені.
Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Згідно п.3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.
Звільнення від сплати судового збору може бути здійснено судом у виключному порядку, який свідчить про неможливість сплати судового збору заявником та з врахуванням його майнового стану.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 2 ст.9 даного Закону визначено, що суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обовязків, передбачених процесуальним законом.
Таким чином, обовязок сплати судового збору органами фіскальної служби та органами пенсійного фонду, які звертаються до суду із заявами, визначений законодавством України. Виключність обставин для застосування положень ст.8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо звільнення від сплати судового збору має бути доведена відповідними доказами, які свідчать про майновий стан сторони, однак Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області та Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва таких доказів суду не надали. А посилання на те, що державним бюджетом не закладені кошти на справляння судового збору не є підтвердженням майнового стану сторони, не може бути доказом наявних обставин, з якими Закон повязує можливість звільнення від сплати судового збору та не приймається судом.
Враховуючи те, що обмеження фінансування бюджетної установи не є підставою для звільнення від сплати судового збору, суд відмовляє Державній податковій інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області та Управлінню Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва у задоволенні клопотань про звільнення від сплати судового збору за подання заяв про визнання кредиторських вимог у справі № 915/1368/15 про банкрутство ТОВ ВКП «Марс-Пласт».
Щодо твердження кредитора-2 стосовно того, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до правосуддя, суд зазначає, що передбачений Законом України «Про судовий збір» обовязок сплати судового збору за подання заяв кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника, не є перешкодою доступу до правосуддя, а безпідставне надання пільг з реалізації даного обовязку одному з учасників судового процесу має наслідком порушення прав інших учасників та суперечить принципу рівності сторін у господарському процесі.
Статтею 4-5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.
Керуючись ст.ст.1, 23, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», п. 10 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із внесеними змінами та доповненнями відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015р. № 484-VIII, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,
1. Відмовити у задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог у справі № 915/1368/15 про банкрутство ТОВ ВКП «Марс-Пласт».
2. Відмовити у задоволенні клопотання Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог у справі № 915/1368/15 про банкрутство ТОВ ВКП «Марс-Пласт».

5. Видати відповідні накази.
6. Ухвала набирає законної сили з дня її винесення.

Суддя Т.М.Давченко