РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016Справа №910/713/16

За позовомКонцерна радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Київська філія)
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «ЕРА продакшн»
Простягнення 185 639, 24 грн.
Суддя Борисенко І.І. Представники:

Від позивача: Хмелюк А.П.- за дов.;

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення з останнього на свою користь заборгованість за надані послуги згідно із Договором №4 від 29.12.2010 в розмірі 185 639, 24 грн., з яких 161 763, 71 грн. - основний борг, 19 316, 47 грн. - пеня, 1 283, 28 - 3% річних та 3 275, 78 грн. інфляційні витрати.

18.02.2016 відповідачем були надані суду докази сплати основного боргу, а копії платіжних доручень, відповідно до яких вбачається, що відповідачем було сплачено основний борг.

17.03.2016 позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в зв'язку з погашенням суми основного боргу відповідачем. З огляду на зазначене, Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 19 316, 47 грн. - пені, 1 283, 28 - 3% річних та 3 275, 78 грн. інфляційних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.

Як визначено в п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 18.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціна позову.

Згідно з ч. 3 ст. 55 ГПК України ціну позову вказує позивач.

Отже, позивач зменшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 23 875, 53 грн., тому має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2010 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір №4 (надалі - Договір).

Згідно умов Договору Позивач зобов'язався надавати Відповідачу телекомунікаційні послуги з технічного обслуговування передавального обладнання стандарту DVB-T.

Судом встановлено, що Позивачем надавались послуги належної якості і в повному обсязі, що підтверджується актами виконаних робіт, підписаними без зауважень між сторонами.

Відповідно до п. 4 Договору, Відповідач зобов'язаний перерахувати суму вказану у рахунку-фактурі на підставі підписаного акту виконаних робіт протягом 5 (п'яти) банківських днів з дня підписання відповідного акту, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим. У випадку неповернення підписаного акту Київській філії КРРТ та/або обґрунтованої відмови від підписання даного акту до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надані послуги вважаються прийнятими повністю без зауважень.

Проте, Відповідач не виконав свої зобов'язання щодо вчасної сплати грошових коштів за надані послуги, в зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 161 763, 71 грн.

В процесі розгляду справи, а саме 17.03.2016 позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в зв'язку з погашенням суми основного боргу Відповідачем. З огляду на зазначене, Позивач просив суд стягнути з Відповідача на свою користь 19 316, 47 грн. - пені, 1 283, 28 - 3% річних та 3 275, 78 грн. інфляційних витрат.

Судом було перевірено та встановлено, що Відповідачем дійсно було сплачено на користь Позивача основну суму боргу, тому, в зв'язку з зазначеним та заявою про зменшення позовних вимог має місце нова ціна позову, а саме 23 875, 53 (пеня, 3% річних та інфляційні витрати), виходячи з якої й вирішується спір.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав:

Договір №4 від 29.12.2010, укладений між Позивачем та Відповідачем за своєю правовою природою є договором про надання послуг та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Матеріали справи свідчать, що Відповідачем були порушені умови Договору щодо вчасної оплати грошових коштів за надані послуги, в зв'язку з чим Позивачем правомірно були нараховані Відповідачу пеня, штраф та індекс інфляції за порушення умов Договору щодо оплати за надані послуги.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 5.5.1. Договору, за несвоєчасність розрахунків за надані послуги Відповідач сплачує Позивачу пеню, яка обчислюється від суми заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення.

Отже, порушення Відповідачем строків оплати, передбачених умовами Договору, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплату неустойки.

Тому, Позивачем правомірно заявлена вимога про стягнення з Відповідача пені за неналежне виконання зобов'язання, відповідно до Договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема, в разі прострочення.

Таким чином, за прострочення терміну платежу з Відповідача належить стягнути пеню у сумі 19 316, 47 грн., відповідно до розрахунку Позивача з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим.

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, Позивач також правомірно нарахував Відповідачу борг з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Згідно здійсненого Позивачем розрахунку, з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим, з Відповідача підлягає стягненню в порядку ст. 625 ЦК України 1 283, 28 грн. 3% річних та 3 275, 78 грн. індексу інфляції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону, відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи позивач довів, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРА продакшн» (03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, буд. 7-А; Код: 32420342) на користь Концерна радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (Київська філія) (04112, м. Київ, вул. Дорогожицька, 10; Код: 01190043) пеню в розмірі 19 316 (дев'ятнадцять тисяч триста шістнадцять) грн. 47 коп., 3% річних в розмірі 1 283 (одна тисяча двісті вісімдесят три) грн. 28 коп., індекс інфляції в розмірі 3 275 (три тисячі двісті сімдесят п'ять) грн. 78 коп. та судовий збір в розмірі 2 784 (дві тисячі сімсот вісімдесят чотири) грн. 59 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.03.2016

Суддя І.І.Борисенко