РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016Справа №910/1087/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Електал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті»

про стягнення 92206,36 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

За участю представників сторін:

від позивача - Маслянікова І.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Самойленко А.О. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Електал» звернулось до суду з позовом до ТОВ «Порше мобіліті» про стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 92206,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09.07.2013 між позивачем(позичальник) та відповідачем (позикодавець) укладено Кредитний договір №50009627, за умовами якого позивач отримав суму кредитних коштів в розмірі 279973,75 грн, що еквівалентно 34300 доларів США, додатковий кредит в розмірі 94491,15 грн, що еквівалентно 11588,50 доларів США строком на 60 місяців зі сплатою 9,9% річних плати за користування кредитом.

Позивачем, у грудні 2014 року було достроково повернуто суму кредиту та сплачено нараховані відсотки, про що відповідачем видано довідку від 15.12.2015. Всього позивачем на погашення кредиту та відсотків сплачено відповідачу 522731,25 грн. проте, згідно проведених позивачем власних розрахунків, за користування отриманими кредитними коштами за 18 місяців до сплати підлягала сума 30524,89 грн, яка включає в себе суму отриманого кредиту та нарахованих відсотків у відповідності до умов кредитного договору.

На підставі викладеного вважає що позивачем про достроковому погашенні кредиту було надмірно сплачено відповідачу 92206,36 грн, що становить різницю між сплаченою сумою за кредитним договором та самостійно обрахованою позивачем сумою до сплати.

Просить стягнути вказану суму, як таку, що набута відповідачем без достатніх правових підстав.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечував, вказавши, що між сторонами дійсно було укладено вказаний кредитних догові, у відповідності до умов якого позивач отримав суму кредиту на придбання автомобіля «Фольксваген» та додатковий кредит для оплати страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання кредитного договору.

Позивач звертався до відповідача з заявами щодо дострокового погашення кредиту за договором, у зв'язку з чим відповідачем було виставлено позивачу відповідні рахунки щодо дострокового погашення кредиту, який позивачем було повністю погашено станом на 15.12.2014. При цьому, сторони умовами кредитного договору погодили, що погашення кредиту здійснюється в національній валюті - гривні, проте розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у графіку платежів, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в договорі.

Вказав, що оскільки сторони погодили здійснення розрахунку платежів за кредитом шляхом застосування еквівалентів платежів в іноземній валюті, при відсутності такої заборони у нормах чинного законодавства, відповідач, згідно умов договору виставив позивачу рахунки, який останні й оплатив. При цьому відповідачем не було отримано надмірно сплачених позивачем коштів. Крім того зазначив, що розрахунок позивача за кредитним договором здійснено без урахування умов кредитного договору, вказаний розрахунок не є правильним.

На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 09.07.2013 між ТОВ «Порше Мобіліті» (компанія) та ТОВ «Електал» (позичальник) укладено кредитний договір № 50009627, згідно умов якого Компанія надає позичальнику кредит у сумі 279973,75 грн., що є еквівалентом 34300 доларів США та додатковий кредит в сумі 94591,15 грн., що є еквівалентом 11588,50 доларів США строком на 60 місяців зі сплатою 9,90% річних змінної ставки відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування.

Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки Фольксваген Каравелла 2013 року випуску; цільове призначення додаткового кредиту - оплата страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору. Позичальник доручає Компанії перераховувати страхові премії на користь страхової компанії рівними місячними платежами.

Положеннями кредитного договору сторони погодили, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3Загальних умов кредитування.

В якості курсу для обчислення сторони обрали обмінний курс Банку ПАТ «Креді Агріколь».

Крім того, положенням кредитного договору передбачено, що Договір між сторонами та поручителем складають цей Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи , що можуть бути укладені чи підписані між сторонами у відношенні кредиту.

Також, позивачем, при укладені кредитного договору підписано Загальні умови кредитування, які є невід'ємним додатком до кредитного договору.

Відповідно до положень пунктів 1.1-1.2 Загальних умов кредитування Компанія зобов'язується надати Позичальнику кредит у сумі, визначеній в кредитному договорі, в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент кредиту в іноземній валюті. Компанія також може надавати додатковий кредит на страхування у сумі, визначеній у договорі. Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати і повернути Компанії кредит, додатковий кредит, а також сплатити проценти за використання кредиту, додаткового кредиту та інші платежі, передбачені договором.

Згідно пункту 3.1 Загальних умов кредитування сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання Компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі.

Пунктом 1.3.1 Загальних умов кредитування визначено, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладенні кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту враховується як коригування суми процентів що підлягає сплаті відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п. 1.4.2 Загальних умов кредитування, повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту.

Згідно з п. 1.4.4 Загальних умов кредитування, кредит вважається повернутим, а відповідний обов'язок позичальника з повернення/сплати коштів - виконаним з моменту зарахування грошових коштів у відповідному розмірі на банківський рахунок компанії.

Положеннями пункту 3.1 Загальних умов кредитування встановлено, що Позичальник має право в будь-який час достроково повернути кредит та додатковий кредит у повному обсязі або частині. Для цього Позичальник зобов'язаний звернутись до Компанії не пізніше, ніж за 30 календарних днів до запланованого дня повернення та отримати від Компанії відповідний рахунок до сплати. Разом з рахунком позичальник отримує і новий Графік погашення кредиту, який вважається погодженим Позичальником.

Як вбачається з пояснень представників сторін та матеріалів справи, відповідач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши позивачу кредитні кошти на придбання автомобіля та додатковий кредит на сплату страхових платежів. Вказаний факт не заперечується представниками жодної з сторін.

Також, у відповідності до умов договору, позивач сплачував щомісячні платежі в розмірах, встановлених Графіком погашення згідно виставлених відповідачем рахунків у розмірах, обрахованих згідно умов кредитного договору та Загальних умов кредитування. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, рахунками-фактурами відповідача та наданим відповідачем розрахунком сплати кредиту і додаткового кредиту.

Крім того, з пояснень представників сторін, судом встановлено, що позивач у жовтні-грудні 2014 року звертався до відповідача і заявами про дострокове погашення кредиту та додаткового кредиту, у зв'язку з чим відповідач виставив позивачу Розрахунок №00219098 від 31.10.2014 на суму 130000 грн., Розрахунок №00225814 від 28.11.2014 на суму 130000 грн та Рахунок-фактуру №00231095 від 12.12.2014 на суму 97384,82 грн.

Позивач вказані рахунки сплатив у повному обсязі, виконавши достроково свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі в частині погашення сум кредиту, додаткового кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитами.

Повне погашення позивачем заборгованості за кредитним договором підтверджується Довідкою ТОВ «Порше Мобіліті» від 15.12.2012.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторонами виконувались умови кредитного договору з додатками щодо надання, використання та сплати кредиту та нарахованих відсотків. Відповідачем при виставленні рахунків позивачу нараховувалась сума до сплати, виходячи з розміру чергового платежу у доларах США, зазначеному у графіку погашення заборгованості з перерахування у національну валюту за курсом Банку, визначеного сторонами, станом на час виставлення рахунку. При цьому, відповідачем у відповідності до положень п.1.3.1 та 3.1 Загальних умов кредитування здійснювалось коригування вказаних сум.

Наданий відповідачем розрахунок платежів, здійснених позивачем за кредитним договором відповідає по розмірам сплачених сум даним з платіжних доручень позивача та умовам кредитного договору.

Судом не встановлено нарахування та виставлення позивачу до сплат сум за кредитним договором у розмірі, що перевищували б встановлений кредитним договором.

Статтею 1212 передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що сторони були вільними при укладенні договору та визначенні умов даного договору, договір виконано повністю як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, у випадку незгоди позивача з порядком нарахування суми чергових платежів за договором, чи іншими положенням договору позивач не був позбавлений права відмовитись від підписання кредитного договору чи вимагати внесення змін до його положень.

Отже, враховуючи те, що сплачені позивачем грошові кошти, зокрема і в розмірі 92206,36 грн, було сплачено на підставі договору, розмір платежів відповідачем визначено у відповідності до положень договору, суд приходить до висновку що спірна сума не є надмірно сплаченою позивачем грошовою сумою відповідачу без достатніх правових підстав, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено, що в ході виконання сторонами умов кредитного договору, позивачем було здійснено переплату за кредитним договором в розмірі 92206,36 грн.

Розрахунок надмірно сплаченої позивачем суми, судом до уваги не приймається, оскільки вказаний розрахунок проведено позивачем без урахування положень кредитного договору, зокрема щодо розміру щомісячних платежів, встановлених графіком, щодо розрахунку суми платежу із застосування еквіваленту в іноземній валюті та перерахунку платежу в національну валюту із застосуванням коригувань відповідно до положень договору. Крім того розрахунок проведено на всю суму кредиту та додаткового кредиту без урахування зменшення вказаної суми у зв'язку з погашенням частини кредиту щомісячними платежами.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 04.04.2016

Суддя Я.В. Маринченко