ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

22.03.2016р. Справа №917/26/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремпромпобутприбор", вул. Халаменюка,4, м. Кременчук, Полтавська область,39600

про стягнення 41121,58грн. боргу

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Козачук О.С.

В судовому засіданні 22.03.2016 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України та повідомив дату складення повного тексту рішення.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 41121,58 грн. боргу за договором підряду №1 від 20.05.2015 року, з яких: 35236,00 грн. - сума основного боргу, 5054,68 грн. - пеня, 486,26 грн. - інфляційні, 344,64 грн. - 3% річних та 3000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката (позовні вимоги в редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог від 09.02.2016 року, арк. с. 32-33).

01.03.2016 року від відповідача до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. с. 72-75). Відповідач у відзиві зазначає, що на виконання умов договору підряду №1 від 20.05.2015 року ним було перерахувало ФОП ОСОБА_1 158250,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями та квитанціями до прибуткового касового ордеру.

Отже, з урахуванням фактично виконаної роботи з боку ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 95688,00 грн. та фактично перерахованих відповідачем грошових коштів, в сумі 158250,00 грн. в межах договору підряду №1 від 20.05.2015 року, за ФОП ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 62562,00 грн. Тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

17.03.2016 року від позивача надійшли заперечення на відзив (арк. с. 116).В поданих запереченнях позивач зазначає, що грошові кошти відповідачем сплачувалися згідно рахунку №0003 від 26.05.2015р. за товар, а не за виготовлення теплової станції мобільної (ТСМ) відцентрового типу для рідинного теплоносія. Позивач зазначає, що відповідач не надає жодних доказів оплати робіт прийнятих за актом №5 від 05.10.2015 року приймання-передачі виконаних робіт по договору підряду №1 від 20.05.2015 року. Загальна сума сплачених відповідачем позивачу коштів становить 158250,00 грн. Частина вказаного в рахунку №0003 від 26.05.2015р. товару на суму 97800,00 грн. передана відповідачу згідно накладної №0004 від 05.10.2015р., а тому позивач зарахував 97800,00 грн. в рахунок оплати вказаної накладної. Решта грошових коштів, а саме 60450,00 грн., позивачем були зараховані в рахунок оплати актів приймання-передачі виконаних робіт №1 від 29.07.2015р., №2 від 29.07.2015р., №3 від 29.07.2015р., №4 від 03.08.2015р.

22.03.2016 року до суду надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та заява про збільшення позовних вимог, в якій заявлено до стягнення з відповідача 43203,39грн.боргу за договором підряду №1 від 20.05.2015 року, з яких: 35236,00 грн. - сума основного боргу, 6838,68грн. - пеня, 662,44 грн. - інфляційні, 466,27 грн. - 3% річних та 3000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката

Заява про збільшення позовних вимог підписана представником ОСОБА_2. До вказаної заяви не подано ні оригіналу, ні завіреної належним чином копії довіреності (наказу) на дану особу, що надає їй право підпису позову від імені позивача, така довіреність в матеріалах справи також відсутня.

За даних обставин, враховуючи вищевикладене, суд повертає заяву про збільшення позовних вимог від 22.03.2016 р. без розгляду на підставі п.1 ст. 63 ГПК України, як таку, що подано не уповноваженою особою .

22.03.2015р. від відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 22.03.2016 року суд оголошував перерву до 13 годин 20 хвилин 22.03.2016 року.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву від 01.03.2016 року та поясненнях від 22.03.2016 року.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

20.05.2015 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (підрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремпромпобутприбор" (замовник, відповідач) було укладено договір підряду №1 ( арк. с. 09-13). Згідно умов вказаного договору підрядник зобов'язався виконати роботу з виготовлення експериментальної теплової станції мобільної (ТСМ) відцентрового типу для рідинного теплоносія, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити цю роботу (п. п. 1.1., 2.1. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору, загальна планова сума витрат на виготовлення теплової станції мобільної (ТСМ) відцентрового типу для рідинного теплоносія становить 35236,00 грн. за одну одиницю згідно планового кошторису, без врахування матеріалів наданих замовником.

Остаточний розрахунок за виконані роботи здійснюється після затвердження і підписання акту виконаних робіт на протязі 5 банківських днів п. 5.2. договору.

Відповідно до п.8.3 договору відвантаження готових теплових станцій мобільних (ТСМ), тільки після повної оплати відвантажувальних ТСМ.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що ним на виконання умов договору було виготовлено теплову станцію мобільного (ТСМ) відцентрового типу для рідинного теплоносія, виказі роботи були прийняті відповідачем 05.10.2015 року про, що між сторонами складено та підписано акт приймання-передачі виконаних робіт по Договору підряду № 1 від 20.05.2015 року №5 від 05.10.2015 року на загальну суму 35236,00 грн. (арк.. с 14).Вказаний акт підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками та не містить посилань на виявлення будь - яких недоліків або претензій до виконаних робіт .

Як вказує позивач, відповідач в порушення умов договору оплату за виконані роботи згідно акту №5 від 05.10.2015 року не здійснив і за ним рахується заборгованість за виконані підрядні роботи в сумі 35 236,00 грн.

Позивачем 18.12.2015 року було направлено на адресу замовника претензію від 17.12.2015 року (арк. с. 15-16) про сплату боргу за договором підряду №1 від 20.05.2015 року в сумі 35 236,00 грн. Вказана претензія була залишена без відповіді та виконання з боку відповідача.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 44121,58 грн. боргу за договором підряду №1 від 20.05.2015 року, з яких: 35236,00 грн. - сума основного боргу, 5054,68 грн. - пеня за період з за період з 13.10.2015 року по 08.02.2016 року, 486,26 грн. - інфляційні за період з жовтня 2015 року по грудень 2015 року (включно), 344,64 грн. - 3% річних за період з 13.10.2015 року по 08.02.2016 року.

При вирішенні справи суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України).

З аналізу ст. ст. 837 та 875 Цивільного кодексу України вбачається, що договір підряду є оплатним, і обов'язку підрядника виконати певну роботу відповідає обов'язок замовника цю роботу прийняти та оплатити.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 4.1 договору робота виконується із матеріалів Замовника та Підрядника за письмовою окремою угодою. Згідно специфікації від 29.07.2015р., що є додатком №2 до договору, замовник передав, а підрядник прийняв відповідні матеріали.

Відповідно до кошторису, що є додатком №1 до договору підряду, сторони визначили загальну вартість з виготовлення однієї теплової станції мобільної відцентрованого типу для рідинного теплоносія із зазначенням кожної статті кошторису.

Відповідно до п. 8.1 договору приймання-передача виконаної роботи здійснюється сторонами за актом виконаних робіт на протязі 2 днів з моменту готовності предмету підряду до приймання..

Факт виконання позивачем підрядних робіт на загальну суму 95 688,00грн. підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт по Договору підряду № 1 від 29.07.2015 року, №2 від 29.07.2015р., №3 від 29.07.2015р., №4 від 03.08.2015р. та №5 від 05.10.2015р.

Умовами договору, а саме розділом місцезнаходження та реквізити сторін позивачем зазначено, що призначення платежу: поповнення карткового рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 оплата згідно рахунку-фактури акту виконаних робіт.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідачем на виконання умов договору підряду №1 від 20.05.2015 року перераховано позивачу суму коштів у розмірі 158 250грн., що підтверджується платіжними дорученнями та квитанціями до прибуткового касового ордеру. (арк..с. 76-89). При цьому у платіжних документах вказано призначення платежу - оплата згідно рахунку №003 від 26.05.2015 року та поповнення карткового рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 (як це передбачили сторонами умовами договору).

Отже, враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що відповідачем перераховано позивачу в межах договору підряду №1 від 22.05.2015р. 158 250,00грн., а позивачем фактично виконано роботи на суму 95 688,00грн.

Також матеріалами справи спростовуються і заперечення позивача щодо того, що частина вказаного в рахунку №0003 від 26.05.2015р. товару на суму 97800,00 грн. передана відповідачу згідно накладної №0004 від 05.10.2015р., а тому позивач зарахував 97800,00 грн. в рахунок оплати вказаної накладної. Решта грошових коштів, а саме 60450,00 грн., позивачем були зараховані в рахунок оплати актів приймання-передачі виконаних робіт №1 від 29.07.2015р., №2 від 29.07.2015р., №3 від 29.07.2015р., №4 від 03.08.2015р.

Суд зазначає про те, що позивачем додано копію рахунку №3 від 26.05.2015р. (арк..с. 115), тоді як для попередньої оплати позивач виставив відповідачу рахунок №0003 від 26.05.2016 року (арк. справи 133). При цьому рахунок №3 від 26.05.2015р. (арк. с. 115) взагалі не містить посилання на договір підряду.

Отже, судом взято до уваги, що відповідачем надано копію рахунку №0003 від 26.05.2015р., який оплачено останнім та не заперечується позивачем. Про виставлення рахунку за номером 0003 від 26.05.2015р. вказує і сам позивач у своїх запереченнях на відзив.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивачем не подано доказів, що підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором підряду №1 від 20.05.2015 року щодо оплати вартості виконаних робіт. Оскільки відсутня заборгованість відповідача по оплаті за актом №5 від 05.10.2015 року приймання-передачі виконаних робіт по договору підряду №1 від 20.05.2015 року, то відсутні підстави і для стягнення пені, річних та інфляційних нарахувань за прострочення.

З огляду на наведені обставини та беручи до уваги, що доводи позивача спростовуються матеріалами справи, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають

Судові витрати, у т.ч. оплата послуг адвоката, відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33,43, 49,п.1 ст. 63 , 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Заяву про збільшення розміру позовних вимог від 21.03.2016 року повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1.

2. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 23.03.2016 року

Суддя Тимощенко О.М.

Примітка:: Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією