номер провадження справи 27/1/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 Справа № 908/53/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Розагропродукт (70301 Запорізька область, Розівський район, смт. Розівка, вул. Вокзальна, 14)

до Товариства з обмеженою відповідальністю СГ ЕКВІПМЕНТ ЛІЗИНГ УКРАЇНА (04073, м. Київ, пр. Московський, б. 9, офіс 5-402)

про визнання права власності на предмет лізингу

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. б/н від 09.03.2016р., ОСОБА_2, дов. б/н від 09.03.2016р.

від відповідача: ОСОБА_3, дов .б/н від 26.02.2016р.

Товариство з обмеженою відповідальністю Розагропродукт, Запорізька область, Розівський район, смт. Розівка звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю СГ ЕКВІПМЕНТ ЛІЗИНГ УКРАЇНА, м. Київ про визнання права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Розагропродукт, Запорізька область, Розівський район, смт. Розівка на предмет лізингу, а саме: зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND CSX 7080 з жниваркою, 2008 року виробництва, серійний номер: 371632064.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2016р., справу № 908/53/16 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 12.01.2016р. порушено провадження у справі № 908/53/16, присвоєно справі номер провадження 27/1/16 та призначено судове засідання на 15.02.2016р.

Ухвалою суду від 15.02.2016р. розгляд справи відкладався на 10.03.2016р., на підставі ст. 77 ГПК України, у звязку з неявкою у судове засідання представників позивача та відповідача, а також, враховуючи, необхідність витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, обєктивного розгляду спору.

Ухвалою суду від 10.03.2016р.продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів, відповідно до ст. 69 ч.3 ГПК України, судове засідання призначено на 24.03.2016р.

24.03.2016р. продовжено розгляд справи № 908/53/16.

24.03.2016р. до початку розгляду справи представники сторін заявили письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача у судовому засіданні 24.03.2016р. підтримав позовні вимоги, на підставах, викладених у позовній заяві, надав витребувані ухвалою суду документи. Просить суд визнати право власності Товариства з обмеженою відповідальністю Розагропродукт, Запорізька область, Розівський район, смт. Розівка на предмет лізингу, а саме: зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND CSX 7080 з жниваркою, 2008 року виробництва, серійний номер: 371632064.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.03.2016р., проти позову заперечив на підставах викладених у письмовому відзиві, наданому до канцелярії суду 10.03.2016р. (міститься в матеріалах справи).

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши представників сторін, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Господарським судом встановлено, що 31.07.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт» (лізингоодержувач) укладено договір № F239 (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору лізингодавець зобовязався передати лізингоодержувачу у володіння та користування на певний строк майно (зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND CSX 7080 з жниваркою, 2008 року виробництва, серійний номер: 371632064), спеціально придбане ним у визначеного лізингоодержувачем постачальника відповідно до встановлених Лізингоодержувачем специфікацій та умов, а лізингоодержувач зобов'язався прийняти цей предмет лізингу, користуватись ним за цільовим призначенням, сплачувати лізингодавцю плату (лізингові платежі) та в кінці строку дії договору придбати предмет лізингу собі у власність за ціною, визначеною в цьому договорі.

Згідно п. 1.2 договору визначено, що загальна ціна предмету лізингу становить 1 420 000,00 грн. (з ПДВ), яка є попередньою та підлягає остаточному погодженню в договорі поставки, який буде укладатися при участі цих же сторін та постачальника.

05.08.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізон-імпорт" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг Україна" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Розагропродукт" (лізингоодержувач) укладено договір поставки № 239, на виконання якого, відповідно до розділу 1, відповідач придбав у постачальника для подальшої передачі в лізинг лізингоодержувачу, згідно договору № F239 від 31.07.08р. сільськогосподарську техніку, а саме: зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND CSX 7080 з жниваркою, 2008 року виробництва, серійний номер: 371632064. Вартість цієї техніки 1 420 000,00 грн. (з ПДВ).

Відповідно до п. 2.1.1 договору строк лізингу 29 місяців, валюта здійснення розрахунків гривня, валюта обчислення долар США.

Згідно з п. 2.1.5 початковий лізинговий платіж: 20% бази обчислення лізингових платежів (згідно п. 2.2.3 цього договору), в т.ч. ПДВ.

Розміри щомісячних лізингових платежів зазначено в Додатку № 1 до цього договору, який є невідємною частиною договору (п. 2.1.6 договору).

Отже, позивач та відповідач погодили графік сплати лізингових платежів.

Відповідно до цього графіку, в якому було зазначено строк лізингу в місяцях (29 періодів), та розмір платежу в % до бази обчислення лізингових платежів (склад щомісячних платежів, до яких входить відшкодування частини вартості предмету лізингу та проценти/ комісії), позивач здійснював сплату лізингових платежів.

Згідно з п. 2.1.7 договору вартість викупу предмета лізингу (залишкова вартість): 0,1% бази обчислення лізингових платежів, в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п. 2.1.8 договору узгоджено, що договором встановлюється розмір лізингових платежів (із застереженням п. 2.2.7), що базуються на плаваючій відсотковій ставці. Відсотковий період, на протязі якого відсоткова ставка не підлягає перегляду, становить 3 місяці. Як основа для встановлення лізингових платежів діє відсоткова ставка для валюти обчислення: LIBOR 3M.

Згідно п. 2.2.2 договору, витрати, що не входять до бази обчислення лізингових платежів: лізингоодержувач відшкодовує лізингодавцю наступні витрати, що нестиме останній у звязку з придбанням та фінансуванням предмета лізингу, а саме: відрахування до Пенсійного фонду та комісія банку при купівлі валюти; державна реєстрація.

Пунктом 2.2.3 договору передбачено, що до бази обчислення лізингових платежів, вираженій у валюті обчислення, входять всі витрати, понесені лізингодавцем у звязку з придбанням та фінансуванням предмета лізингу, зокрема ціна предмета лізингу, мито, витрати, повязані з розмитненням, витрати на перевезення, страхування при перевезенні, витрати на монтаж і введення в дію предмета лізингу, витрати на допуск до експлуатації, сертифікати, оцінки у випадку предметів, що уже використовувалися, послуги банків, та інше, за винятком вказаних в п. 2.2.2 цього договору, збільшені на ПДВ.

Згідно з п. 2.2.4 договору вартість предмета лізингу в гривнях включає всі витрати, понесені лізингодавцем у звязку з придбанням предмета лізингу, які зазначені в п. 2.2.3 договору.

Відповідно до п. 2.2.7 договору сторони погодили випадки, при яких необхідно здійснювати коригування розміру лізингових платежів, зокрема, встановлено, що якщо валюта обчислення є відмінною від гривні, перерахунок лізингових платежів в гривні здійснюється із застосуванням курсу продажу валюти обчислення АТ «ОСОБА_4 Україна»в м. Києві, який чинний на день виникнення обов'язку сплати лізингових платежів.

Згідно з п. 2.3.8 договору підставою для здійснення сплати щомісячних лізингових платежів є рахунок-фактура. Щомісячні платежі, за винятком першого, підлягають оплаті кожного місяця до п'ятого, десятого, п'ятнадцятого, двадцятого чи двадцять п'ятого числа місяця, починаючи з місяця, наступного після місяця, в якому почався лізинг, залежно від того, яке з цих чисел місяця буде найближчим до числа місяця, з якого розпочався лізинг. Обов'язок сплати кожного наступного лізингового платежу виникатиме одного й того самого числа кожного наступного місяця. Якщо сума оплати була нижчою або вищою від належного платежу, різниця буде включена в рахунок-фактуру для оплати наступного лізингового платежу.

Відповідно до п. 2.3.9 договору лізингу визначено, що у разі придбання предмету лізингу в кінці строку дії договору згідно п. 11.2 договору, лізингоодержувач зобов'язаний оплатити залишкову вартість протягом п'яти днів на підставі рахунку-фактури, але не пізніше 30-денного терміну з моменту виникнення зобов'язання сплатити останнього лізингового платежу.

Пунктом п. 7.1 договору лізингу визначено, що договір вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання зобов'язань сторонами.

Згідно до п. 11.2 договору лізингу в кінці строку дії договору позивач (лізингоодержувач) лише після виконання усіх зобов'язань за цим договором здійснює придбання у власність предмета лізингу за ціною, що дорівнює вартості викупу предмету лізингу (залишковій вартості), розмір якої визначається розділом 2 цього договору. Факт переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача засвідчується підписанням між сторонами окремого Акту прийому - передачі предмета лізингу у власність лізингоодержувача. Після прийняття лізингоодержувачем предмета лізингу у власність лізингодавець звільняється від відповідальності за якість, комплектність, відповідність предмета лізингу його заводським реквізитам та будь-яких інших гарантійних зобов'язань.

На виконання умов договору та договору поставки № 239 від 05.08.2008р., постачальник ТОВ «Бізон-імпорт» здійснило поставку зернозбирального комбайну NEW HOLLAND CSX 7080 з жниваркою, 2008 року виробництва, серійний номер: 371632064. Вартість цієї техніки 1 420 000,00 грн.

Господарським судом під час розгляду справи № 908/53/16 зясовано, що рішенням господарського суду Запорізької області від 24.06.2010р. у справі № 28/85/10 та рішенням господарського суду Запорізької області від 28.04.2011р. у справі № 30/5009/693/11 встановлено факт відсутності порушень зобов'язань ТОВ "Розагропродукт" за договором № F239 щодо внесення лізингових платежів.

Крім того, рішенням господарського суду міста Києва від 09.08.2012р. у справі № 5011-3/7980-2012 первісний позов ТОВ "Розагропродукт" задоволений повністю. Зобов'язано ТОВ "СГ Еквіпмент Лізинг Україна" підписати акт прийому-передачі предмета лізингу у власність ТОВ "Розагропродукт", відповідно до п. 11.2 договору лізингу № F239 від 31.07.2008р. та надати підписаний акт прийому-передачі предмета лізингу ТОВ "Розагропродукт". Постановою Вищого господарського суду України від 12.03.2013р. вказане судове рішення залишене без зміни.

Відповідно до ч.2 статті 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Цивільні права і обовязки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. До зобовязань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобовязання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобовязань.

У відповідності до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Дослідивши зміст договору № F 239 від 31.07.2008р., на підставі якого виникло грошове зобовязання, суд вважає, що даний договір за своєю правовою природою є договором лізингу, до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобовязання, а також положення глави 54 Цивільного кодексу України, що регулюють відносини повязані з купівлею та продажем майна (товару).

За приписами статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахування вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст. 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Способи захисту права власності врегульовано главою 29 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогами статей 328, 329 Цивільного кодексу України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України, у тому числі у випадку, якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про фінансовий лізинг" якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.

Частиною 4 п. 42 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМ України від 7 вересня 1998 р. N 1388 (далі Порядок) визначено, що транспортний засіб після виконання договору фінансового лізингу знімається з обліку лізингодавцем, при цьому у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку за договором фінансового лізингу".

За приписами ст. 9 Закону України Про фінансовий лізинг, лізингоодержувачу (сублізингоодержувачу) забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника. Лізингоолержувач (сублізингоодержувач) має право вимагати, у тому числі й від лізингодавця, усунення будь яких порушень його прав на предмет лізингу.

Як встановлено судом, грошове зобов'язання позивачем виконане в повному обсязі, відповідно до умов договору, отже позивач набув право власності, але відповідач, не підписавши акт прийому-передачі предмета лізингу, ухиляється від виконання умов договору та рішення суду.

Рішення господарського суду міста Києва від 09.08.2012р. у справі № 5011-3/7980-2012 відповідачем не виконано, акт не підписаний.

Зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND CSX 7080 з жниваркою, 2008 року виробництва, серійний номер: 371632064 знаходиться за місцезнаходженням позивача, а саме: 70301, Запорізька область, Розівський район, смт. Розівка, вул. Вокзальна, 6.14.

В даному випадку, право власності на предмет лізингу у позивача виникло на підставі договору фінансового лізингу та оскільки предметом спору є визнання права власності на зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND CSX 7080 з жниваркою, 2008 року виробництва, серійний номер: 371632064, вимога про визнання права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю Розагропродукт на вищезазначений обєкт лізингу підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача не приймаються судом до уваги, на підставі наступного:

Відносно порядку набуття у власність предмету лізингу, передбаченого п. 11.2

договору № F239 від 31.07.08р.

Згідно до п. 11.2 договору лізингу в кінці строку дії договору позивач (лізингоодержувач) лише після виконання усіх зобов'язань за цим договором здійснює придбання у власність предмета лізингу за ціною, що дорівнює вартості викупу предмету лізингу (залишковій вартості), розмір якої визначається розділом 2 цього договору. Факт переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача засвідчується підписанням між сторонами окремого Акту прийому - передачі предмета лізингу у власність лізингоодержувача.

Позивач належним чином виконав всі умови договору лізингу № F239 від 31.07.08р. та сплатив всі передбачені договором лізингу платежі.

Згідно статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Ч.3 статті 632 ЦК України передбачено зміна ціни в договорі після його виконанн не допускається.

Факт сплати позивачем всіх платежів та виконання обов'язків відповідно до умов договору лізингу № F239 від 31.07.08р. неодноразово були об'єктом дослідження в судових справах, про що свідчать рішення господарського суду Запорізької області від 24.06.2010р. у справі № 28/85/10, рішення господарського суду Запорізької області від 28.04.2011р. по справі № 30/5009/693/11, рішення господарського суду м. Києва від 09.08.2012р. по справі № 5011-3/7980-2012р. та рішення господарського суду Запорізької області від 12.06.2013р. по справі № 908/1434/13 (копії даних рішень містяться в матеріалах справи).

В силу приписів ч. 2 ст. 35 ГПК України, данні факти, є доказом виконання позивачем всіх обов'язків встановлених договором лізингу № F239 від 31.07.08р.

Відносно виключення захисту порушених прав шляхом пред'явлення позову в

порядку статті 392 ЦК України.

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статей 525 ЦК України встановлено, що відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 292 ГК України встановлено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до частини 1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк І за встановлену плату (лізингові платежі).

Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Відносини, що виникають у зв'язку з договором лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України "Про фінансовий лізинг" (частина 2 статті 806 ЦК України та частина 1 статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг").

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Отже, договір фінансового лізингу поєднує в собі, зокрема, елементи договорів оренди та купівлі-продажу. У зв'язку з цим лізингові платежі включають як плату за надання майна в користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню договору.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст.ст. 691, 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно ст. 697 ЦК України, договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

Статтею 9 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувачу забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника. Лізингоодержувач має право вимагати, у тому числі й від лізингодавця, усунення будь-яких порушень його прав на предмет лізингу.

05.08.2008р. на виконання умов договору, а саме: п.1.5 договору лізингу, позивач перерахував відповідачу аванс у рахунок початкового платежу в розмірі 284 000,00 грн. (платіжне доручення № 1 від 05.08.08р.) та операційний збір - 1% від ціни Предмета лізингу (одноразова плата адміністрування) в розмірі 14200,00 грн. (платіжне доручення № 2 від 05.08.08 р.).

Відповідно до п. 2.1.1 договору лізингу, строк лізингу в місяцях (строк лізингу) становить 29 місяців.

Позивач достроково сплатив за узгодженим графіком всю суму лізингових платежів, що підтверджується платіжними дорученнями. Платежі за грудень 2010 року та січень 2011 року були сплачені 18.10.2010 року. Таким чином, з урахуванням сплати авансу та операційного збору, відповідач сплатив позивачу, відповідно до п. 2.1.6 договору, лізингових платежів на загальну суму 1 616 546,01 грн.

В зв'язку з невиконанням обов'язків відповідачем, позивач був змушений звернутися до суду. Рішенням господарського суду міста Києва від 09.08.2012 у справі № 5011-3/7980-2012, яке набрало законної сили, було зобов'язано відповідача - ООО «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» підписати акт прийому-передачі предмета лізингу у власність позивачу відповідно до п. 11.2 договору лізингу № F239 від 31.07.2008р. та надати підписаний акт прийому-передачі предмета лізингу Товариству з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт».

До теперішнього часу рішення господарського суду міста Києва від 09.08.2012р. у справі № 5011-3/7980-2012 відповідачем не виконано, акт прийому-передачі предмета лізингу не підписаний, предмет лізингу зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND CSX 7080 з жниваркою, 2008 року виробництва, серійний номер: 371632064 знаходиться у володінні та користуванні позивача з серпня 2008р.

Відповідач не визнає право власності на зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND CSX 7080 з жниваркою, 2008 року виробництва, серійний номер: 371632064, за позивачем.

Таким чином, позивач на законних підставах відповідно до умов договору лізингу № F239 від 31.07.08р., сплатив всі обов'язкові платежі, набув право власності на предмет лізингу зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND CSX 7080 з жниваркою, 2008 року виробництва, серійний номер: 371632064, та має право на звернення до суду з відповіднім позовом.

Частина 1 ст. 334 Цивільного кодексу України визначає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 3 ст. 147 Господарського кодексу України право власності та інші майнові права суб'єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у ст. 20 цього кодексу.

Статтею 20 Господарського кодексу України встановлено, що права та законні інтереси суб'єктів господарювання захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин, іншими способами, передбаченими законом.

У звязку з тим, що відповідач не виконує рішення господарського суду м. Києва від 09.08.2012р. по справі № 5011-3/7980-2012р. та не підписує акт прийому-передачі предмета лізингу зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND CSX 7080 з жниваркою, 2008 року виробництва, серійний номер: 371632064 суд дійшов висновку, що відповідач порушує права позивача, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Посилання відповідача на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 23.12.2014р. у справі № 5011-74/9393-2012, постанові Вищого господарського суду від 18 листопада 2015 року Справа № 922/2473/15 та на інформаційні листи Вищого господарського суду України від 20.04.15р. № 01-06/631/15 Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011р. № 01- 06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" є прикладами в інших справах з іншими предметами позовів, у в зв'язку з тим, що вищевказаними рішеннями були розглянуті позивні вимоги з інших підстав, які є різними та відмінними по суті від підстав позову, зазначених саме по цій справі.

Відносно наявності судового рішення про зобов'язання передати позивачу спірне майно, та захисту порушених прав у цьому разі, в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а також посилань Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26.03.15р. у справі № 808/1389/14 за позовом ТОВ «Розагропродукт» до Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області, Державної інспекції сільського господарства в м. Києві про зобов'язання зареєструвати предмет лізингу за позивачем, та на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 20.06.2011 у справі № 3-55гс11. та постанові Верховного Суду України від 4.04.2011 у справі № 3-18гс11.

Як вказано у п. 2 даних пояснень, у зв'язку з невиконанням обов'язків відповідачем щодо підписання Акту прийому-передачі предмета лізингу у власність позивачу, відповідно до п. 11.2. договору лізингу № F239 від 31.07.2008р. та надати підписаний акт прийому-передачі предмета лізингу Товариству з обмеженою відповідальністю «Розагропродукт», позивач був змушений звернутися до адміністративного суду, з метою можливості провести державну реєстрацію предмету лізингу. Даний позов було заявлено до інших відповідачів та з інших правових підстав, які відмінні від правових підстав та предмету позову в нашому випадку. Зазначаємо, що при розгляді адміністративної справи, на яку посилається відповідач, не розглядались обставини та факти, які в даний час розглядаються в цьому судовому процесі. Тобто, Ухвала Вищого адміністративного суду України від 26.03.15 у справі № 808/1389/14 ніяким чином не може вплинути на розгляд даної справи або вважатися доказами будь - яких обставин в розумінні ст. 35 ГПУ України.

Відносно наявності судового рішення про зобов'язання передати позивачу спірне майно, та захисту порушених прав у цьому разі, в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження», вважаю звернути увагу суду на наступні обставини.

Наказ господарського суду м. Києва від 20.03.2013р. № 5011-3/7980-2012 про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ ЕКВІПМЕНТ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» підписати Акт прийому - передачі предмета лізингу у власність ТОВ «Розагропродукт», відповідно до пункту 11.2 договору № F239 від 31.07.2008р., та надати підписаний Акт прийому - передачі предмета лізингу ТОВ «Розагропродукт», був наданий 16.04.2013р. для виконання до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві.

18.04.2013р. державним виконавцем було відкрите виконавче провадження по виконанню вищевказаного наказу господарського суду про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження.

В процесі проведення виконавчих дій, державним виконавцем неодноразово на адресу ТОВ "СГ Еквіпмент Лізинг Україна" направлялися вимоги про виконання рішення Господарського суду м. Києва від 20.03.2013р. № 5011-3/7980-2012, неодноразово на посадових осіб відповідача було накладено штраф. Однак відповідач постійно ігнорував законні вимоги державного виконавця, у зв'язку з чим вищевказане рішення виконане не було.

Посилання відповідача на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 20.06.2011р. у справі № 3-55гс11. та постанові Верховного Суду України від 4.04.2011 у справі № 3-18гс11 необґрунтовано на підставі наступного.

У справі № 3-55гс11 відповідач не оспорював право державної власності на об'єкт нерухомості, а відмовляє в його оформленні та видачі свідоцтва з підстав ненадання всіх необхідних документів для оформлення такого права, тому суд правомірно дійшов висновку про те, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх порушених прав.

У справі № 3-18гс11 було встановлено, що судовими рішеннями в інших справах невизначеність відносин власності щодо спірного об'єкту вже була усунута.

Таким чином по даним справам розглядались обставини и факти виникнення право власності на спірній предмет, які мають різну правову природу їх виникнення на відміну від спору у справі № 908/53/16.

Приписами ст. ст. 33, 34 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

На підставі статті 85 ГПК України 24.03.2016року в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34,35, 44, 49, 82- 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Розагропродукт, смт. Розівка, Розівський район, Запорізька область до Товариства з обмеженою відповідальністю СГ ЕКВІПМЕНТ ЛІЗИНГ УКРАЇНА, м. Київ задовольнити.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю Розагропродукт (70301 Запорізька область, Розівський район, смт. Розівка, вул. Вокзальна, 14, ) право власності на предмет лізингу, а саме: зернозбиральний комбайн NEW HOLLAND CSX 7080 з жниваркою, 2008 року виробництва, серійний номер: 371632064.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю СГ ЕКВІПМЕНТ ЛІЗИНГ УКРАЇНА (04073 м. Київ, пр. Московський, б. 9, офіс 5-402, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Розагропродукт (70301 Запорізька область, Розівський район, смт. Розівка, вул. Вокзальна, 14, ) 21 300 (двадцять одна тисяча триста) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 29.03.2016р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.