РІШЕННЯ

28 березня 2016 року Справа № 913/1230/15

Провадження №1/913/1230/15

За позовом

Департаменту міського майна Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області

до ОСОБА_1 казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 12 057 грн. 80 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Старкова Г.М.

Секретар судового засідання Семеніхіна В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув.

До господарського суду Луганської області 16.12.2016 вхідний № 913/1230/15 надійшла позовна заява Департаменту міського майна Маріупольської міської ради № 03-4/4333 від 03.12.2015, в якій позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя № 6513-Ж від 01.06.2014 в сумі 12056 грн. 40 коп., з яких: заборгованість з орендної плати в сумі 9821 грн. 64 коп., пеня в сумі 2089 грн. 60 коп., та стягнення з відповідача на користь Департаменту міського майна Маріупольської міської ради за послуги орендодавця в сумі 145 грн. 16 коп.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2015 справу № 913/1230/15 передано на розгляд судді господарського суду Луганської області Зюбановій Н.М.

Ухвалою судді господарського суду Луганської області Зюбанової Н.М. від 16.12.2015 провадження у справі № 913/1230/15 порушено та справу призначено до розгляду.

Ухвалою судді господарського суду Луганської області Зюбанової Н.М. від 14.01.2016 розгляд справи № 913/1230/15 відкладено.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Луганської області № 31-р від 29.01.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 913/1230/15, у звязку з перебуванням судді господарського суду Луганської області Зюбанової Н.М. у відпустці відповідно до наказу господарського суду Луганської області № 9-в від 22.01.2016, знаходиться у відпустці з 25.01.2016 по .02.2016.

Повторним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2016 справу №913/1230/15 передано на розгляд судді господарського суду Луганської області Старковій Г.М.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя № 6513-Ж від 01.06.2014 в сумі 12056 грн. 40 коп., з яких: заборгованість з орендної плати в сумі 9821 грн. 64 коп., пеня в сумі 2089 грн. 60 коп., та стягнення з відповідача на користь Департаменту міського майна Маріупольської міської ради за послуги орендодавця в сумі 145 грн. 16 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем своїх грошових зобовязань зі сплати орендної плати, що є порушенням умов договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя № 6513-Ж від 01.06.2014 та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Позивач правом на участь свого представника в судовому засіданні не скористався. Разом з тим, від позивача у справі надійшли витребувані судом документи.

Відповідач витребувані судом документи не представив, правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Явка учасників процесу в судове засідання не визнавалася обовязковою.

При цьому, відповідач не заявив клопотання про відкладення розгляду справи з наведенням відповідного обґрунтування необхідності такого відкладення та доданням доказів поважності неприбуття у дане судове засідання.

Відповідно до абз. 2 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 2.1 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (зі змінами) в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і повернуто у звязку з тим, що "за зазначеною адресою не проживає", то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Пунктом 3.9.2 вказаної постанови Пленуму передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, суд розглядає справу за наявними матеріалами, враховуючи наступне: сторони належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду цієї справи; будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи від позивача та відповідача не надходило; явка сторін не була визначена судом обовязковою; незявлення відповідача у засідання не перешкоджає вирішенню цього спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Від представника позивача 21.03.20.16 на електрону адресу господарського суду Луганської області надійшли письмові пояснення за обставинами справи, в яких позивач надає розширений розрахунок заборгованості за спірним договором з додатковими документами, а саме: копію наказу Маріупольської міської ради від 28.02.2014 № 88; копію додатку № 5 до наказу № 88 від 28.02.2014 щодо розрахункової вартості послуг по обслуговуванню орендодавця; копію рішення Маріупольської міської ради від 29.02.2008 № 5/19-3358; копію листа від 08.06.2015 № 05-4/1926.

Також від представника позивача 21.03.2016 на електрону адресу господарського суду Луганської області в порядку ст. 22 ГПК України надійшло клопотання № б/н від 18.03.2016 про збільшення розміру позовних вимог, за яким позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з обслуговування орендаря за договором оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя № 6513-Ж від 01.06.2014 в сумі 146 грн. 56 коп.

Однак, оригінали вказаних документів в паперовому примірнику станом на 21.03.2016, на час розгляду справи № 913/1230/15 до суду не надійшли, у звязку з чим суд був позбавлений можливості розглянути вищевказане клопотання.

Представником позивача до канцелярії господарського суду Луганської області 24.03.2016 згідно штемпеля вхідний № 1003/2514/16 подано пояснення доводів, викладених у позовній заяві, яке судом розглянуте та долучене до матеріалів справи з наданими до нього документами.

Також до вказаних пояснень позивач подав клопотання про збільшення розміру позовних вимог, в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованості в сумі 12057 грн. 80 коп., з яких: заборгованість з орендної плати в сумі 9821 грн. 64 коп., пеня в сумі 2089 грн. 60 коп., та стягнення з відповідача на користь Департаменту міського майна Маріупольської міської ради за послуги орендодавця в сумі 146 грн. 56 коп.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Заява позивача про збільшення позивних вимог судом прийнята, тому позовними вимогами у справі є вимоги: про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя № 6513-Ж від 01.06.2014 в сумі 12057 грн. 80 коп., з яких: заборгованість з орендної плати в сумі 9821 грн. 64 коп., пеня в сумі 2089 грн. 60 коп., та стягнення з відповідача на користь Департаменту міського майна Маріупольської міської ради за послуги орендодавця в сумі 146 грн. 56 коп.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В :

Заява позивача щодо збільшення розміру позовних вимог судом прийнята та підлягає до задоволення.

Позовними вимогами слід вважати: вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя № 6513-Ж від 01.06.2014 в сумі 12057 грн. 80 коп., з яких: заборгованість з орендної плати в сумі 9821 грн. 64 коп., пеня в сумі 2089 грн. 60 коп., та стягнення заборгованості за послуги орендодавця в сумі 146 грн. 56 коп. (з урахуванням клопотання позивача про збільшення розміру позовних вимог від 24.03.2016 вхідний № 1003/2514/16).

В обґрунтування вимог за позовом, позивач посилається на наступне.

Між Управлінням міського майна Маріупольської міської ради (надалі за текстом- Орендодавець, позивач) та ОСОБА_1 казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством (надалі за текстом Орендар, відповідач) укладено договір оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя № 6513-Ж від 01.06.2014 (надалі за текстом - Договір).

Рішенням Маріупольської міської ради № 6/43-5016 від 30.12.2014 «Про внесення змін до структури та штатної чисельності виконавчих органів міської ради» Управління міського майна Маріупольської міської ради було перейменовано в Департамент міського майна Маріупольської міської ради з 01.02.2015.

Згідно з п.1.1 Положення про Департамент міського майна Маріупольської міської ради, Департамент міського майна Маріупольської міської ради є правонаступником прав та зобовязань Управляння міського майна Маріупольської міської ради.

Згідно із п.1.1 договору,Орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення (будівлю, споруду), розташоване за адресою: м. Маріуполь, пр. Леніна, 54/46, загальною площею 95,4 кв.м., згідно технічного паспорту БТІ для використання під розміщення протезно -ортопедичного участку в м.Маріуполі.

Обєкт оренди за даним договором нежиле приміщення площею 95,4 кв.м, розташоване за адресою: м. Маріуполь Донецької області, пр. Леніна, 54/46, передано орендодавцем орендарю на підставі відповідного акту, що не заперечується відповідачем у справі.

Відповідно до п. 3.2 договору орендар зобовязаний щомісячно і у повному обсязі вносити, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним, орендодавцю плату за послуги з обслуговування орендаря, яка складає: ціна послуги буз урахування податку на додану вартість - 30,53 грн., сума податку на додану вартість - 6,11 грн. Загальна сума вартості послуги, яка підлягає оплаті з урахуванням додатку на додану вартість, становить -36,64 грн.

Рішенням Маріупольської міської ради від 29.02.2008 № 5/19-3358 «Про затвердження передня платних послуг наданих управлінням міського майна Маріупольської міської ради» Згідно до п. 6 додатку до рішення Маріупольської міської ради від 29.02.2008 № 5/19-3358 затверджено перелік послуг платних послуг однією з яких є обслуговування орендаря.

Наказом начальника Управління міського майна Маріупольської міської ради від 28.02.2014 № 88 «Про затвердження розрахункової вартості платних послуг» затверджено додаток № 5 яким визначено розрахункова вартість послуги з обслуговування орендаря. Згідно з вказаним наказом розрахункова вартість на 1кв.м площі, що обслуговується складає 0,38 грн.

З урахуванням п.п. в) п.3.2 договору, загальна сума вартості послуги, яка підлягає оплаті з урахуванням додатку на додану вартість, становить -36,64 грн.

Розмір орендної плати визначається на підставі рішення Маріупольської міської ради від 24.04.2012 №6/18-1851 (п.4.1 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору, за вказане у п. 1 договору приміщення (будівлю, споруду) встановлений розмір орендної плати за базовий місяць (травень 2014 року) у розмірі 870,52 грн.(згідно додатку).

Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку визначеному чинним законодавством України.

Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до наступного числа першого місяця оренди.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць назначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Оплата проводиться щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним. Орендар зобовязаний отримати рахунок на оплату в бухгалтерії управління міського майна.

Відповідно до п. 7.1. договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє з 01.06.2014 до 01.06.2015.

Пунктом 7.7 договору передбачено, що дія договору припиняєтьсяу випадку, в тому числі- закінченнятерміну дії договору оренди, на який він був укладений.

При цьому, в пункті 7.5 договору зазначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про розірвання або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Таким чином договір подовжується і у подальшому.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Аналогічні положення закріплено і у ст. 764 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна та п. 7.5 договору оренди.

Позивач вказує на те, що відповідно до листа Департаменту міського майна Маріупольської міської ради від 08.06.2015 № 05-4/1926 було повідомлено відповідача про закінчення строку дії договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя № 6513-Ж від 01.06.2014 та у звязку з систематичним невиконання умов договору оренди, керуючись ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п.п.7.5, 7.7 вказаний договір на новий строк пролонгуватися не буде та його дію припинено.

Позивач у позові зазначив, що заборгованість з орендної плати за період з червня 2014 року по травень 2015 року (включно) складає 9821 грн. 64 коп., заборгованість за послуги орендодавця за період грудень 2014 року, січень 2015 року по березень 2015 року складає 146 грн. 56 коп., пеня в сумі 2089 грн. 60 коп. за період з 01.08.2014 по 02.12.2015 згідно наданого позивачем розрахунку (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

У звязку з наявністю боргу позивач звернувся з цим позовом до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 9821 грн. 64 коп., заборгованість за послуги орендодавця в сумі 146 грн. 56 коп., пеню в сумі 2089 грн. 60 коп. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на умови договору договір оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя № 6513-Ж від 01.06.2014 та положення ст.ст. 324, 526 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 17, 19, 26, 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, у судове засідання не прибув.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 5 даної ж статті плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Укладений між сторонами договір є належною підставою для виникнення права орендодавця на отримання орендних платежів, що закріплено в ч.1 ст. 283 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України та ст.18 Закону України Про оренду державного та комунального майна, що підлягають застосуванню до правовідносин в межах цієї справи.

Проте, стаття 7 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції скасовує орендну плату за користування державним та комунальним майном на вказаний період проведення антитерористичної операції для субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

За приписами ст. 1 наведеного Закону періодом проведення антитерористичної операції визначено час між датою набрання чинності Указом Президента України Про введення в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Так, період проведення антитерористичної операції повністю охоплює визначений позивачем період формування стягуваної заборгованості з орендної плати (а саме з червня 2014 року по травень 2015 року (включно), а територію проведення антитерористичної операції визначається населеними пунктами, визначеними у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку.

Спеціальність цих приписів законодавства по відношенню до вказаних вище норм щодо обовязку сплати орендної плати за користування комунальним майном зумовлена п.3 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції.

Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" відповідно до п. 1 його Прикінцевих та перехідних положень набрав чинності з наступного дня після його опублікування та за своєю сутністю в частині наведених вище норм встановив тимчасове спеціальне право орендарів не здійснювати орендні платежі за користування комунальним майном впродовж відповідного періоду (що розпочався з 14.04.2014), коло яких (орендарів субєктів означеного спеціального права) визначається субєктами господарювання, що здійснюють свою діяльність на території населених пунктів, визначення переліку яких цим Законом доручено Кабінету Міністрів України (абз. 3 п. 5 ст.11 Закону).

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у десятиденний строк з дня опублікування Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р затверджено Перелік населених пунктів населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Сєвєродонецьк Луганської області.

З огляду на відомості місця державної реєстрації відповідача (а.с. 75-80) м. Сєвєродонецьк Луганської області та розташування орендованого майна м. Маріуполь Донецької області, відповідач здійснює свою господарську діяльність з користування таким майном комунальної власності на території, який входить до визначеного розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 відповідного Переліку населених пунктів, а період формування стягуваної заборгованості частково охоплений періодом, визначеним ст.1 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, в силу ст.7 цього Закону позивач як орендодавець не мав права на отримання тимчасово скасованої орендної плати, а у орендаря, відповідно, не було обовязку впродовж періоду формування стягуваної заборгованості сплачувати таку орендну плату, що була нарахована в сумі 9821 грн. 64 коп. за період з червня 2014 року по травень 2015 року включно.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення заборгованості за послуги орендодавця згідно із п. 3.2 договору в сумі 146 грн. 56 коп., зазначену плату суд розцінює як складову орендної плати, у задоволенні якої суд відмовляє на підставі ст. 7 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції.

Таким чином, в задоволенні вимоги про стягнення орендної плати за період з червня 2014 року по травень 2015 року (включно) в сумі 9821 грн. 64 коп. та заборгованість за послуги орендодавця за грудень 2014 року, січень 2015 року по березень 2015 року в сумі 146 грн. 56 коп. слід відмовити.

Відповідно до п.6.3 договору, у разі порушення терміну внесення орендної плати з орендаря стягується пеня у розмірі двох облікових ставок Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування штрафних санкцій за прострочення внесення орендної плати припиняється з того дня, коли зобовязання виконані у повному обсязі.

Позивачем, відповідно до умов п. 6.3 договору, заявлено до стягнення пеню за порушення терміну внесення орендної плати в сумі 2089 грн. 60 коп. за період з 01.08.2014 по 02.12.2015, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.21).

Пеня нарахована позивачем на підставі п. 6.3 договору (що вбачається з наданого розрахунку, а.с. 21), відповідно до якого за прострочення оплати орендної плати у встановлений цим договором строк сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, включаючи день оплати платежу.

Відсутність субєктивного права та кореспондуючого йому обовязку відносно сплати всієї заявленої до стягнення суми орендної плати унеможливлює наявність порушення відповідного грошового зобовязання з боку відповідача у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, та застосування визначених позовними вимогами наслідків такого порушення, визначених ст. 611 цього Кодексу.

Зважаючи на це нарахування і стягнення пені на суму орендної плати за період з червня 2014 року по травень 2015 року (включно), у задоволенні якої судом відмовлено, є також безпідставним.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи та зазначені приписи норм матеріального права, у задоволенні вимог Департаменту міського майна Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства про стягнення 12057 грн. 80 коп. слід відмовити, оскільки позовні вимоги не обґрунтовані, не відповідають вимогам діючого законодавства та спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

У судовому засіданні 28.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України,у звязку з відмовою судом у позові витрати зі сплати судового збору у сумі 1218 грн. 00 коп. покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову Департаменту міського майна Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства про стягнення 12057 грн. 80 коп. відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Відповідно до ст. 92 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Повний текст рішення складено та підписано 04.04.2016

Суддя Г.М. Старкова