КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. Справа№ 910/25558/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства ,,Кристалбанк"

на рішення господарського суду міста Києва від 15.01.2016р.

у справі № 910/25558/15 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства ,,Шамраївський цукровий завод"

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство ,,Кристалбанк"

про визнання зобов'язання частково припиненим

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство ,,Шамраївський цукровий завод" (далі - позивач) звернулось в господарський суд міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач) про визнання зобов'язання частково припиненим, в якому просив визнати припиненим, у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі, зобов'язання перед ПАТ ,,Кристалбанк", як правонаступником ПАТ ,,Терра Банк", за кредитним договором №КЛ/2015/01 від 29 квітня 2015 року, в частині заборгованості за кредитом у розмірі 1 384 536,98 грн.

Ухвалою суду від 04.11.2015р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Публічне акціонерне товариство ,,Кристалбанк".

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.01.2016р. у справі № 910/25558/15 позовні вимоги задоволено. Визнано припиненим, у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі, зобов'язання перед ПАТ ,,Кристалбанк", як правонаступником ПАТ ,,Терра Банк", за кредитним договором №КЛ/2015/01 від 29 квітня 2015 року, в частині заборгованості за кредитом у розмірі 1 384536, 98 грн.

Мотивуючи зазначене рішення, суд першої інстанції, пославшись на встановлені ним обставини, положення ГК та ЦК України, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Не погодившись із зазначеним рішенням, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача подано апеляційну скаргу, у якій банк просить рішення господарського суду міста Києва від 15.01.2016р. у справі № 910/25558/15 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не погоджується з прийнятим рішенням, оскільки судом першої інстанції допущено неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, невірно застосовано норми ст. 606 ЦК України. Зокрема, як зазначає скаржник, судом першої інстанції прийнято рішення про припинення зобов'язань за кредитним договором, укладеним між позивачем та третьою особою, тоді як позивач звернувся з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який не є суб'єктом даних правовідносин.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що апеляційна скарга є обґрунтованою, а оскаржуване рішення має бути скасовано та прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 22.03.2016р.

В судовому засіданні 22.03.2016р. представники третьої особи та відповідача підтримали доводи апеляційної скарги, представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення № 875.

Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів, враховуючи належне повідомлення позивача про час та місце розгляду скарги, вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд за наявними матеріалами справи.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши наявні докази у справі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2011р. між ПАТ ,,Терра Банк" (банк) та Товариством з додатковою відповідальністю ,,Шамраївський цукровий завод" (позичальник) укладено кредитний договір №КЛ/11/14, згідно якого банком було надано кредит загальним лімітом 45 000 000,00 грн. У відповідності до умов даного Договору позивач окрім погашення тіла кредиту зобов'язувався сплачувати щомісячно відсоток за користування кредитом.

15.08.2014р. між ТДВ ,,Шамраївський цукровий завод" та ПАТ ,,Терра Банк" укладено Договір банківського вкладу (депозиту) ,,Пунктуальний" № 04/Д/14/08-08 строком до 29 серпня 2014 року під 20 % річних на суму 690 000,00 грн. та Договір банківського вкладу (депозиту) ,,Пунктуальний" № 05/Д/14/08-08 строком до 30 вересня 2014 року під 20 % річних на суму 690 000,00 грн. Загальна сума вкладу становить 1 380 000,00 грн.

29.08.2014р. позивач направив на адресу банку лист № 652 та на адресу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ ,,Терра Банк" лист № 656, якими просив повернути депозитні кошти згідно вищевказаних договорів.

30.09.2014 позивач направив на адресу банку лист № 785 та лист № 786 до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ ,,Терра Банк", в яких просив повернути депозитні кошти. Відповідні на вказані листи матеріали справи не містять.

Як вказує позивач, ним від ПАТ ,,Перехідний банк ,,Кристалбанк" (змінено найменування ПАТ ,,Кристалбанк") було отримано повідомлення від 14.01.2015 № 14.01.2015/3-33 про те, що відповідно до Плану врегулювання неплатоспроможного банку ПАТ ,,Терра Банк", затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.10.2014р., зі змінами від 08.12.2014р. та 22.12.2014р., акту приймання передавання активів та зобов'язань неплатоспроможного ПАТ ,,Терра Банк" від 22.12.2014р., договору про передачу прав за договорами іпотеки та договорами застави ПАТ ,,Терра Банк" від 22.12.2014р., ПАТ ,,Терра Банк" передано, а ПАТ ,,Перехідний банк ,,Кристалбанк" прийнято частину активів неплатоспроможного ПАТ ,,Терра Банк", які визначено відповідно до Плану врегулювання, в тому числі і права кредитора перед ТДВ ,,Шамраївський цукровий завод", згідно Кредитного договору, договору іпотеки та договорів застави.

На момент переходу прав кредитора від ПАТ ,,Терра Банк" до ПАТ ,,Перехідний банк ,,Кристалбанк" сума непогашеного кредиту становила 29 000 000,00 грн.

Як зазначає позивач, з метою запобігання вимозі ПАТ ,,Кристалбанк" щодо дострокового повернення кредиту, ТДВ ,,Шамраївський цукровий завод" підписало із ПАТ ,,Кристалбанк", як правонаступником прав кредиторів від ПАТ ,,Терра Банк", Кредитний договір КЛ/2015/01 від 29.04.2015, згідно якого відкривалася кредитна лінія з загальним лімітом в сумі 29 000 000,00 грн. (сума непогашеного кредиту Товариства перед ПАТ ,,Терра Банк") та відповідні іпотечний договір та договори застави.

Позовні вимоги у даній справі мотивовані тим, що на думку позивача, при передачі прав кредитора до ПАТ ,,Перехідний банк ,,Кристалбанк" Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не було враховано положення ст. 606 Цивільного кодексу України, оскільки у відповідності до Договору банківського вкладу (депозиту) ,,Пунктуальний" № 04/Д/14/08-08 від 15 серпня 2014 року та Договору банківського вкладу (депозиту) ,,Пунктуальний" № 05/Д/14/08-08 від 15 серпня 2014 року, Товариство з додатковою відповідальністю ,,Шамраївський цукровий завод" являлося кредитором перед ПАТ ,,Терра Банк", а у відповідності до кредитного договору №КЛ/11/14 від 24 червня 2011р. Товариство з додатковою відповідальністю ,,Шамраївський цукровий завод" являлося боржником перед ПАТ ,,Терра Банк". Таким чином, на думку позивача, в особі ТДВ ,,Шамраївський цукровий завод" поєднано і боржника і кредитора, що є підставою для припинення зобов'язання частково.

Колегія суддів, з огляду на встановлені у даній справі обставини та наявні у справі докази, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги заявлені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ст. 3 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможни банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Статтею 4 даного Закону визначено функції Фонду гарантування, відповідн до якої основним завданням Фонду гарантування є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, на виконання якого Фонд гарантування здійснює, зокрема, відповідні заходи, пов'язані з ліквідацією банку та організацією виплат відшкодувань за вкладами.

Фонд гарантування як суб'єкт публічних правовідносин є суб'єктом владних повноважень, виконує покладені на нього державою владні управлінські функції з виконання покладених на нього завдань, зокрема, щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку шляхом ліквідації та організації здійснення відшкодувань за вкладами.

Постановою Правління Національного банку України № 518 від 21.08.2014р. ПАТ ,,Терра Банк", з яким у позивача виникли договірні відносини, було віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування 21.08.2014р. прийнято рішення № 72 ,,Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ ,,Терра Банк", відповідно до якого в ПАТ ,,Терра Банк" з 22.08.2014р. була запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування на тимчасову адміністрацію.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 № 831 ,,Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ ,,Терра Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 24.12.2014 № 159 ,,Про початок процедури ліквідації ПАТ ,,Терра Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ ,,Терра Банк" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ ,,Терра Банк" строком з 24.12.2014р. по 23.12.2015р.

Згідно з частиною першою статті 34 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду.

Відповідно до приписів частини першої статті 36 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до Закону і нормативно-правових актів Фонду.

Статтею 44 Закону визначено, що Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України ,,Про банки і банківську діяльність".

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Тобто, уповноважена особа Фонду гарантування має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій та виконує повноваження органів управління банку.

За наведених вище обставин, слід дійти висновку, що позовні вимоги у даній справі заявлені до неналежного відповідача, оскільки у спорах, пов'язаних з виконанням банківських договорів, сторонами спору є сторони договору.

Тому у даній справі щодо припинення зобов'язань, які виникли з договору, відповідачем може бути лише сторона цього договору, або особа, до якої перейшли відповідні права та обов'язки.

При цьому, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не може бути відповідачем у даному спорі, оскільки між сторонами спору не виникло зобов'язальних відносин.

Як роз'яснено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 6 ,,Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, лише після встановлення наявності у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено і в матеріалах справи відсутні докази наявності зобов'язальних відносин з Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, як з юридичною особою, про припинення яких позивачем подано даний позов, а також не обґрунтовано, які саме його права порушено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

За наведених вище обставин, позовні вимоги у даній справі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції наведеного вище не врахував, допустивши порушення норм процесуального права, яке призвело до прийняття неправильного рішення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за приписами ст. 24 ГПК України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Як роз'яснено в п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 ,,Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" норми ГПК щодо вчинення господарським судом першої інстанції певних процесуальних дій не застосовуються судом апеляційної інстанції у випадках, коли відповідною нормою ГПК прямо передбачено, що процесуальна дія вчиняється лише до прийняття рішення судом першої інстанції, крім передбаченого статтею 24 ГПК права залучати до участі у справі іншого відповідача, здійснити за згодою позивача заміну первісного відповідача належним відповідачем.

У даній справі, для вирішення спору по суті необхідно здійснювати заміну первісного відповідача належним, залучення якого процесуально ставиться в залежність від наявності згоди позивача на таку заміну.

Однак, відповідної згоди позивача на заміну відповідача матеріали справи не містять, до суду апеляційної інстанції такої згоди не надходило, в зв'язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості здійснити відповідну заміну.

Таким чином, оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення. Зазначене відповідно до ст.104 ГПК України є підставою для скасування рішення господарського суду міста Києва від 15.01.2016р. у справі № 910/25558/15 та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. У зв'язку з цим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судові витрати розподіляються згідно зі ст. 49 ГПК України

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103 - 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Кристалбанк" на рішення господарського суду міста Києва від 15.01.2016р. у справі № 910/25558/15 - задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 15.01.2016р. у справі № 910/25558/15 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю ,,Шамраївський цукровий завод" (код 13737989) на користь Публічного акціонерного товариства ,,Кристалбанк" (код 39544699) 1 515,80 грн. судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити господарському суду міста Києва видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко