ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"24" лютого 2016 р. Справа № 911/3326/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О. Д.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 08.09.2015 р.);

від відповідача: не зявились;

від органів Державної виконавчої служби: не зявились;

розглянувши матеріали справи

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтер Медтехніка, м. Вінниця

на постанову Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, м. Київ

у справі № 911/3326/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтер Медтехніка, м. Вінниця

до ОСОБА_2 санаторію „Ворзель Національної академії наук України, смт Ворзель

про стягнення 714 316, 36 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.01.2016 р. до канцелярії суду від позивача надійшла скарга б/н від 28.12.2015 р., у якій він просить суд визнати незаконною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області про приєднання виконавчого провадження ВП № 49493445 до зведеного виконавчого провадження ВП № 40771178 та його зупинення на підставі п. 8) ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження і зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області поновити виконавче провадження ВП № 49493445 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 25.11.2015 р. у справі № 911/3326/15.

В обґрунтування своєї скарги позивач зазначає, що дії Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області щодо приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження та його зупинення є неправомірними, а самі постанова Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 23.12.2015 р. про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження та постанова про зупинення виконавчого провадження ВП № 49493445 є незаконними, так як державним виконавцем було винесено вищевказані постанови всупереч положенням ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження, Наказу Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. „Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень, інших нормативно-правових актів, оскільки вимоги стягувача є поточними і на ці вимоги дія мораторію не поширюється.

Ухвалою господарського суду Київської області від 14.01.2016 р. прийнято до розгляду скаргу ТОВ „Інтер Медтехніка на постанову Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області у справі № 911/3326/15 за позовом ТОВ „Інтер Медтехніка до ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України про стягнення 714 316, 36 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 03.02.2016 р.

03.02.2016 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшла заява б/н від 02.02.2016 р., у якій він просить суд визнати незаконною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 16.01.2016 р. про зупинення виконавчого провадження ВП № 49493445 на підставі п. 8) ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження та зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області поновити виконавче провадження ВП № 49493445 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 25.11.2015 р. у справі № 911/3326/15 та розпочати виконавчі дії відповідно до Закону України „Про виконавче провадження.

03.02.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 24.02.2016 р.

Заява б/н від 02.02.2016 р. позивача про уточнення вимог скарги прийнята судом до розгляду.

05.02.2016 р. до канцелярії суду від позивача надійшли пояснення № 01 від 05.02.2016 р., що долучені судом до матеріалів справи.

24.02.2016 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо обґрунтування своєї скарги, вимоги скарги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в скарзі, з урахуванням його заяви про уточнення вимог скарги.

Представники відповідача та Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області у судове засідання не зявились, хоча про судове засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомили, документи, витребувані судом, надали.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що вимоги скаржника є правомірними та визнаються такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Київської області від 29.10.2015 р. у справі № 911/3326/15 за позовом ТОВ „Інтер Медтехніка до ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України про стягнення 714 316, 36 грн позов задоволено частково і присуджено до стягнення з ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України на користь ТОВ „Інтер Медтехніка 386 080, 00 грн основної заборгованості, 291 490, 00 грн інфляційних збитків, 34 905, 86 грн 3 % річних та судові витрати 14 249, 52 грн судового збору.

25.11.2015 р. на виконання вказаного рішення судом було видано відповідний наказ.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 30.11.2015 р. відкрито виконавче провадження ВП № 49493445 з примусового виконання наказу № 911/3326/15, виданого господарським судом Київської області 25.11.2015 р., за відповідною заявою б/н від 26.11.2015 р. стягувача - ТОВ „Інтер Медтехніка про відкриття виконавчого провадження. Даною постановою боржнику ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України встановлено строк самостійно виконати в 7-ми денний термін з дня винесення постанови.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 23.12.2015 р. про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження приєднано виконавче провадження № 49493445 до зведеного виконавчого провадження № 40771178, яке веде Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 16.01.2016 р. про стягнення з боржника виконавчого збору постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 72 672, 54 грн.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 16.01.2016 р. про зупинення виконавчого провадження зупинено на підставі п. 8) ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження виконавче провадження з примусового виконання наказу № 911/3326/15, виданого господарським судом Київській області 25.11.2015 р., про стягнення з ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України на користь ТОВ „Інтер Медтехніка 386 080, 00 грн основної заборгованості, 291 490, 00 грн інфляційних збитків, 34 905, 86 грн 3 % річних та судові витрати 14 249, 52 грн судового збору, до розгляду справи № Б24/055-12 господарського суду Київської області про банкрутство ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України по суті.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із виконанням судових рішень здійснюється Господарським процесуальним кодексом України, Законом України „Про виконавче провадження, Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. „Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 17 Закону України „Про виконавче провадження передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті;

2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

3) судові накази;

4) виконавчі написи нотаріусів;

5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу;

8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу;

9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 19 цього ж закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 25 цього ж закону державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Статтею 27 цього ж закону передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк до початку примусового виконання рішення. Після внесення покупцем коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного виконавця.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 цього ж закону державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Частиною 1 ст 37 цього ж закону передбачено, що виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі:

1) смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво;

2) визнання стягувача або боржника недієздатним;

3) проходження боржником строкової військової служби у Збройних Силах України, передбачених законом інших військових формуваннях, якщо згідно з умовами служби провадження виконавчих дій неможливе, чи на прохання стягувача, який проходить строкову військову службу в Збройних Силах України або інших військових формуваннях;

4) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

5) прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення;

6) зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою, якій законом надано таке право;

7) зупинення судом реалізації арештованого майна;

8) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах;

9) запровадження тимчасової адміністрації банку-боржника;

10) сплати боржником або іншим гарантом у встановленому законодавством порядку (у тому числі за договорами про відшкодування ядерної шкоди) коштів на відшкодування ядерної шкоди, що дорівнюють або перевищують встановлену законом межу відповідальності оператора ядерної установки. Для обчислення сплачені кошти підлягають перерахуванню у Спеціальні права запозичення, що встановлюються Міжнародним валютним фондом, за офіційним курсом Національного банку України на день сплати;

11) пункт 11 частини першої статті 37 виключено

12) звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною пятою статті 8 цього Закону;

13) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;

14) наявності коштів за договорами банківського рахунку або банківського вкладу, які боржник не має права вимагати до закінчення строку дії таких договорів, у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення;

15) внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу;

16) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство;

17) прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України „Про особливості приватизації вугледобувних підприємств протягом трьох років з моменту завершення приватизації;

18) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 39 цього ж закону державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1 - 17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а з підстави, передбаченої пунктом 18 частини першої статті 37 цього Закону, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

Виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених:

пунктами 1 і 2 частини першої статті 37 цього Закону, - до визначення правонаступників боржника або призначення опікуна недієздатному боржникові;

пунктами 3, 4, 6 - 10 і 12 - 14 частини першої статті 37 цього Закону, пунктами 2 - 5 частини першої статті 38 цього Закону, - до закінчення строку дії зазначених обставин;

пунктом 5 частини першої статті 37 цього Закону, пункту 1 частини першої статті 38 цього Закону, - до розгляду питання по суті;

пунктом 15 статті 37 цього Закону, - до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу;

пунктом 17 статті 37 цього Закону, - на строк три роки з моменту завершення приватизації вугледобувних підприємств відповідно до Закону України „Про особливості приватизації вугледобувних підприємств;

пунктом 18 частини першої статті 37 цього Закону, - до надходження повідомлення від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, про перерахування коштів на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або стягувачу.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою господарського суду Київської області від 02.07.2012 р. у справі № Б24/055-12 за заявою ТОВ „Торгівельний центр „Продсервіс до ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України про банкрутство порушено провадження у справі про банкрутство і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.11.2012 р. у справі № Б24/055-12 вирішено, у тому числі, визнати ТОВ „Торгівельний центр „Продсервіс конкурсним кредитором з вимогами до ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України в розмірі 413 778, 83 грн; зобовязано ТОВ „Торгівельний центр „Продсервіс подати до офіційних друкованих органів у десятиденний строк за свій рахунок оголошення про порушення справи про банкрутство ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України (08296, Київська обл., м. Ірпінь, смт Ворзель, вул. Леніна, 1, ідентифікаційний код 03534305); введено процедуру розпорядження майном боржника та призначити розпорядником майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_3 (ліцензія серії АВ № 600750 від 18.04.2012 р., адреса: АДРЕСА_1, поштова адреса: 01030, м. Київ, а/с 233).

Оголошення про порушення справи про банкрутство ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України та введення процедури розпорядження майном боржника та призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_3 було опубліковано у газеті „Голос України № 226 від 28.11.2012 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.03.2013 р. у справі № Б24/055-12 вирішено, у тому числі, провести процесуальне правонаступництво та здійснити заміну ініціюючого кредитора ТОВ „Торгівельний центр „Продсервіс на кредитора Наукововпроваджувальне підприємство Товариства з обмеженою відповідальністю „Сучасні медичні технології з грошовими вимогами до ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України в розмірі 419 143, 83 грн, з яких 413 778, 83 грн (вимоги четвертої черги) та 5 365, 00 грн (вимоги першої черги); визнати вимоги кредиторів в сумі 1 380 569, 9 грн та затвердити реєстр вимог кредиторів боржника ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України в наступному складі:

- ТОВ „Кальвін 1 073, 00 грн (вимоги першої черги) та 117 165, 23 грн (вимоги четвертої черги);

- ПАТ по газопостачанню та газифікації „Київоблгаз 1 113, 00 грн (вимоги першої черги) та 317 136, 70 грн (вимоги четвертої черги);

- Наукововпроваджувальне підприємство Товариства з обмеженою відповідальністю „Сучасні медичні технології 5 365, 00 грн (вимоги першої черги) та 413 778, 83 грн (вимоги четвертої черги);

- УПФУ у м. Ірпені Київської області 428 289, 42 грн (вимоги другої черги) та 36 145, 09 грн (вимоги шостої черги);

- ОСОБА_4 ОДПІ Київської області ДПС 46 976, 52 грн (вимоги третьої черги) та 13 527, 11 грн (вимоги шостої черги); зобовязати розпорядника майна боржника ОСОБА_3 включити до реєстру грошових вимог кредиторів боржника вимоги кредитора УПФУ у м. Ірпені Київської області в розмірі 464 434, 51 грн та кредитора ОСОБА_4 ОДПІ Київської області ДПС в розмірі 60 503, 63 грн.; кредиторські вимоги Наукововпроваджувальне підприємство Товариства з обмеженою відповідальністю „Сучасні медичні технології в розмірі 205 673, 00 грн відхилити; кредиторські вимоги ТОВ „МЕД БУД в розмірі 403 103, 00 грн відхилити; кредиторські вимоги ТОВ „Інтер Медтехніка в розмірі 387 153, 00 грн відхилити; кредиторські вимоги ОСОБА_5 в розмірі 243 734, 00 грн відхилити; заяву ТОВ „Магазин 208 про визнання кредитором у справі про банкрутство ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України залишити без розгляду та вважати грошові вимоги ТОВ „Магазин 208 до боржника ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України погашеними; встановити, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені до боржника ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України після 28 грудня 2012 року або не заявлені взагалі, відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом не розглядаються і вважаються погашеними.

При цьому, виносячи ухвалу господарського суду Київської області від 29.03.2013 р. у справі № Б24/055-12, господарський суд Київської області у своїй ухвалі від 29.03.2013 р. зазначив та встановив, що до суду звернувся кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю „Інтер Медтехніка з заявою про визнання кредитором у справі про банкрутство ОСОБА_2 санаторію „Ворзель Національної академії наук України № 20 від 20 грудня 2012 року (вх. № суду 21364 від 27.12.2012 р.) та просить визнати грошові вимоги у загальному розмірі 387 153, 00 грн. Грошові вимоги кредитора підтверджуються договором поставки б/н від 22.12.2011 р., актом приймання передачі майна від 12.07.2012 р. за договором поставки б/н від 22.12.2011 р., накладною № 01/7 від 12.07.2012 р., рахунком фактурою № 36 від 22.12.2011 р., претензією № 15 від 30.08.2012 р., актом звірки взаєморозрахунків від 01.11.2012 р. та актом звірки взаєморозрахунків від 20.12.2012 р. Боржник та розпорядник майна боржника згідно реєстру вимог кредиторів боржника, протоколу № 4 розгляду вимог кредиторів боржника від 10.01.2013 р. та пояснень розпорядника майна боржника від 11.03.2013 р., грошові вимоги кредитора не розглядали, оскільки вони мають характер поточних відповідно до частини 1 статті 14 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Суд, встановивши, що накладною № 01/7 від 12.07.2012 р. та актом приймання передачі майна від 12.07.2012 р. підтверджується передання продавцем покупцю товару за договором на суму 386 080, 00 грн, незважаючи на невиконання покупцем взятого на себе обовязку з його попередньої оплати за рахунком фактурою № 36 від 22.12.2011 р., дійшов висновку про те, що строк виконання покупцем обовязку повної оплати отриманого товару виник 12 липня 2012 року, тобто після порушення провадження у справі про банкрутство, а саме після 02 липня 2012 року. Таким чином, грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтер Медтехніка в розмірі 403 103, 00 грн на підставі договору поставки б/н від 22.12.2011 р. та акту приймання передачі майна від 12.07.2012 р. за договором поставки б/н від 22.12.2011 р., мають характер поточних, оскільки виникли після порушення провадження у справі про банкрутство і не можуть бути включені до реєстру вимог кредиторів в процедурі розпорядження майном, тому підлягають відхиленню.

Згідно з п. 1-1 Прикінцевих та перехідних Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Відповідно до частин 4, 5, 6 ст. 12 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства;

не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обовязкових платежів).

Мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, що виникли у звязку з відмовою боржника від виконання зобовязань, у порядку, передбаченому частиною десятою статті 17 цього Закону.

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоровю та життю громадян, авторської винагороди, на невикористані та своєчасно не повернуті кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів, що здійснюється боржником у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону, або керуючим санацією згідно з планом санації, затвердженим господарським судом, або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому статтею 31 цього Закону.

Пунктом 5.4. Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України № 04-5/1193 від 04.06.2004 р. „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом зазначено, що у вирішенні питання про те, на які вимоги кредиторів поширюється мораторій, слід виходити з такого.

Мораторій поширюється на задоволення вимог конкурсних кредиторів за грошовими зобовязаннями та зобовязаннями щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також на задоволення вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, які виникли у звязку з відмовою боржника від виконання зобовязань, у порядку, передбаченому частиною 10 статті 17 Закону (частини 6 та 24 статті 1, частина 5 статті 12 Закону).

Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог поточних кредиторів та виплату (стягнення) заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоровю та життю громадян, авторської винагороди (частини 6 та 24 статті 1, частина 6 статті 12 Закону).

Пунктом 38 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 18.12.2009 р. „Про судову практику в справах про банкрутство передбачено, що відповідно до статті 1 Закону термін „мораторій на задоволення вимог кредиторів (далі - мораторій) визначено як зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Згідно з частиною першою статті 11 та частиною четвертою статті 12 Закону мораторій вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Згідно з частиною сьомою статті 12 Закону дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство. Тому суди мають враховувати, що дія мораторію триває протягом усього строку провадження у справі про банкрутство, включаючи усі його процедури, за винятками, передбаченими Законом.

Як було зазначено вище і вбачається із матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження ВП № 49493445, вимоги позивача (стягувача) за рішенням господарського суду Київської області від 29.10.2015 р. у справі № 911/3326/15 та наказом № 911/3326/15, виданим господарським судом Київської області 25.11.2015 р., є поточними і на них не поширюється дія мораторію, введеного ухвалою господарського суду Київської області від 02.07.2012 р. у справі № Б24/055-12 за заявою ТОВ „Торгівельний центр „Продсервіс до ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України про банкрутство, оскільки такі вимоги виникли після порушення провадження у справі про банкрутство та після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Отже, як вбачається із матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження ВП № 49493445, Відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області всупереч положенням ст. ст. 37, 39 Закону України „Про виконавче провадження та відповідних положень Наказу Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. „Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень на підставі п. 8) ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження було зупинено виконавче провадження ВП № 49493445 з примусового виконання наказу № 911/3326/15, виданого господарським судом Київській області 25.11.2015 р., про стягнення з ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України на користь ТОВ „Інтер Медтехніка 386 080, 00 грн основної заборгованості, 291 490, 00 грн інфляційних збитків, 34 905, 86 грн 3 % річних та судові витрати 14 249, 52 грн судового збору, до розгляду справи № Б24/055-12 господарського суду Київської області про банкрутство ОСОБА_2 санаторію „Ворзель НАН України по суті, оскільки такі вимоги є поточними і на них не поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, а тому суд дійшов висновку, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області без відповідних правових підстав зупинено виконавче провадження на підставі п. 8) ч. 1 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження і відповідно постанова Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 16.01.2016 р. про зупинення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 49493445 була прийнята із порушенням положень Господарського процесуального кодексу України, Закону України „Про виконавче провадження, Наказу Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. „Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень, інших нормативно-правових актів і є такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Пунктом 9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України передбачено, що за змістом цієї статті ГПК скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), незалежно від того, якою саме особою подано скаргу, і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають обєктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 1212 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

У порядку згаданої статті ГПК до господарських судів оскаржуються й дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби під час виконання рішень третейських судів, якщо виконавчі документи на примусове виконання таких рішень видано господарськими судами (розділ XIV1 ГПК).

Пунктом 9.13. цієї ж постанови передбачено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобовязує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, повязані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобовязати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Якщо під час розгляду скарги господарським судом буде виявлено порушення законності або недоліки в діяльності органу Державної виконавчої служби, учасників виконавчого провадження, суд має вжити заходів, передбачених частинами першою і другою статті 90 ГПК.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обставини щодо неправомірних дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області щодо зупинення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 49493445 та щодо незаконності постанови Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 16.01.2016 р. про зупинення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 49493445, викладені у скарзі б/н від 28.12.2015 р., з урахуванням заяви б/н від 02.02.2016 р., позивача (стягувача) - ТОВ „Інтер Медтехніка, були підтверджені у процесі розгляду скарги, а тому вимоги позивача (стягувача) про визнання її відповідно незаконною та скасування, є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу б/н від 28.12.2015 р. (вх. № 12/16 від 11.01.2016 р.), з урахуванням заяви б/н від 02.02.2016 р. (вх. № 2429/16 від 03.02.2016 р.) Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтер Медтехніка на постанову Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області задовольнити.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 16.01.2016 р. про зупинення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 49493445.

3. Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області вирішити питання щодо відновлення виконавчого провадження ВП № 49493445 з примусового виконання наказу № 911/3326/15, виданого господарським судом Київській області 25.11.2015 р., та провести виконавчі дії відповідно до положень Закону України „Про виконавче провадження.

4. Копію ухвали направити учасникам процесу та Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області.

Суддя В.М.Бацуца