РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016Справа № 910/3197/16

Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "ДІСНА" (далі - Фірма) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - Підприємець) про стягнення у розмірі 20 000,00 грн.

за участі представників:

позивача: Карпенко І.В., за довіреністю від 9 березня 2016 року,

відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю від 23 березня 2016 року № 93,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2016 року Фірма звернулась до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на порушення відповідачем умов укладеного між ними договору від 18 квітня 2014 року щодо закупки Підприємцем товару у відповідній кількості, що призвело до застосування позивачем відповідальності у вигляді ініціювання процедури розірвання договору шляхом направлення повідомлення від 19 жовтня 2015 року № 387. Також вважаючи спірний правочин розірваним, позивач просив стягнути з Підприємця 20 000,00 грн. раніше перерахованої йому оплати за договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26 лютого 2016 року за вищезазначеним позовом порушено провадження в справі № 910/3197/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10 березня 2016 року.

Ухвалою суду від 10 березня 2016 року розгляд справи відкладений на 24 березня 2016 року.

Під час судового засідання 24 березня 2016 року представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позові.

Представник відповідача у даному судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що спірний правочин не містить конкретних обсягів поставок товару, а тому стверджував про відсутність підстав для розірвання даного договору та стягнення спірної суми грошових коштів через замовлення партій товару менших, ніж передбачено укладеною угодою.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих учасниками процесу документів їх оригіналам, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2014 року між Фірмою та Підприємцем укладено договір, відповідно до пункту 1.1. якого відповідач передає позивачу права «на ексклюзивну поставку товарів» в бари:

- «Саксон», що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Трутенко Онуфрія, 4;

- «Форсаж», що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Гарматна, 51;

- «Біоніка», що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Борщагівська, 128, в подальшому - заклади, на весь строк дії договору:

- грузинських вин («Алазанська долина» - біле, червоне, «Сапераві», «Цинандалі», «Твіши», «Піросмані», «Кіндзмараулі», «Мерані» - біле»);

- чилійських вин («Каберне-Совіньйон», «Мерло», «Совіньйон Блан», «Шардоне»);

- грузинських коньяків (5*, VS), а Фірма в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти та оплатити названі права.

Відповідно до пункту 1.2. вказаного правочину, під терміном «ексклюзивна поставка товарів» у цьому договорі слід розуміти поставку товарів, визначених у пункті 1.1. договору, виключно Фірмою та відсутність протягом строку дії даного договору в закладах продажу, реклами будь-яких-інших вин виробництва Грузії, коньяків виробництва Грузії, вин виробництва Чилі.

Пунктом 1.4. договору визначено, що товар Фірма поставляє до закладів у відповідності до наданих закладами замовлень згідно укладених між позивачем та закладами договорів поставок.

За передання прав на «ексклюзивну поставку товарів» Фірма зобов'язалась сплатити Підприємцю суму в розмірі 40 000,00 грн., у тому числі ПДВ. Оплата здійснюється позивачем на підставі наданих Підприємцем рахунків у наступному порядку:

- 10000,00 грн., у тому числі ПДВ, перераховується протягом 3-х банківських днів після підписання договору;

- 10000,00 грн., у тому числі ПДВ, перераховується після того, як заклади оплатять поставлений їм Фірмою товар у кількості 1 000 (одна тисяча) пляшок грузинського вина ТМ «Картулі Вазі», чилійського вина ТМ «Casa Verde», грузинського коньяку ТМ «Sarajishvili» та ТМ «Eristavi»;

- 15 0000,00 грн., у тому числі ПДВ, перераховується після того, як заклади оплатять поставлений їм позивачем товар у кількості 2 500 (дві тисячі п'ятсот) пляшок грузинського вина ТМ «Картулі Вазі», чилійського вина ТМ «Casa Verde», грузинського коньяку ТМ «Sarajishvili» та ТМ «Eristavi»;

- 5 000,00 грн., у тому числі ПДВ, перераховується після того, як заклади оплатять поставлений їм Фірмою товар у кількості 3 000 (три тисячі) пляшок грузинського вина ТМ «Картулі Вазі», чилійського вина ТМ «Casa Verde», грузинського коньяку ТМ «Sarajishvili» та ТМ «Eristavi» (пункт 2.1. та 2.2. договору).

На виконання викладених умов договору Фірмою було сплачено на рахунок відповідача 20 000,00 грн., зокрема: згідно платіжного доручення від 22 квітня 2014 року № 3218 - 10 000,00 грн. та платіжного доручення від 11 грудня 2014 року № 6775 - 10 000,00 грн. (копії цих доручень наявні в матеріалах справи).

Умовами пункту 3.1. сторонами погоджено відповідальність у випадку порушення зобов'язання, що виникає з даного правочину.

Так, згідно пункту 3.2. договору в разі невиконання, неналежного виконання або порушення Підприємцем своїх зобов'язань, у тому числі пунктів 1.1, 1.2, 1.5, 4.1 відповідач сплачує Фірмі грошові кошти в розмірі, передбаченому пунктом 2.1 даної угоди.

Відповідно до пункту 4.1. договору заклади зобов'язуються замовити у позивача та оплатити останньому 3 000 (три тисячі) пляшок грузинського вина ТМ «Картулі Вазі», чилійського вина ТМ «Casa Verde», грузинського коньяку ТМ «Sarajishvili» та ТМ «Eristavi».

У разі якщо заклади протягом будь-якого календарного місяця не закуповують у замовника товар, передбачений пунктом 1.1. договору або протягом двох календарних місяців поспіль замовляють та оплачують позивачу вказаний товар у кількості меншій, ніж 340 пляшок, Фірма має право розірвати договір в односторонньому позасудовому порядку з направленням Підприємцю письмового повідомлення про розірвання договору за 10 календарних днів до дати розірвання. При цьому відповідач зобов'язаний повернути позивачу грошові кошти, перераховані останнім Підприємцю на момент розірвання договору протягом 5 банківських днів з дати розірвання договору (пункт 3.3. спірного правочину). Також право Фірми на розірвання спірного правочину в односторонньому позасудовому порядку передбачено пунктом 4.3 договору.

Судом встановлено, що останню поставку на користь відповідача Фірмою здійснено 12 лютого 2015 року, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія видаткової накладної від 12 лютого 2015 року № РН-0003278. У той же час представник позивача в судовому засіданні пояснив, що остання поставка до закладів була здійснена 11 червня 2015 року згідно видаткової накладної № РН-0013228, копія якої наявна у матеріалах справи.

З наявних у матеріалах справи видаткових накладних та товарно-транспортних накладних вбачається, що Фірмою у заклади протягом квітня 2014 року - червня 2015 року всього поставлено 1 998 пляшок, а саме Картулі Вази (вино Грузія) - у кількості 761 пляшки, Casa Verde (вино Чилі) - у кількості - 229 пляшки, Sarajishvili, Eristavi (коньяк Грузії) - 1008 пляшок.

Отже поставка Підприємцю товару протягом визначеного періоду була здійснена в обсягах, менших, ніж передбачено спірним договором. Відповідачем до суду не надано доказів здійснення будь-яких замовлень Підприємцем або безпосередньо закладами поставок товару у Фірми з липня 2015 року.

Відсутність замовлень товару Підприємцем та закладами у передбаченій договором кількості, зумовило звернення Фірми до відповідача з повідомленням про розірвання спірного правочину від 19 жовтня 2015 року № 387. Вказане повідомлення Підприємець отримав 28 жовтня 2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою про вручення поштового відправлення.

У зв'язку з розірванням договору 24 листопада 2015 року позивач направив Підприємцю вимогу № 454 про повернення 20 000,00 грн.

Оскільки, відповідач не виконав свого обов'язку, передбаченого пунктами 3.3. та 4.3. договору щодо повернення перерахованих йому коштів, Фірма звернулась з даним позовом про стягнення 20 000,00 грн.

У своєму відзиві на позовну заяву Підприємець, посилаючись на відсутність у нього обов'язку замовляти товар, вказує на те, що ним не порушено право Фірми на ексклюзивну поставку товарів, а договір позивачем розірвано неправомірно. Додатково у судовому засіданні представником відповідача надані до суду лист від 7 жовтня 2015 року № 08/10 та лист від 2 грудня 2015 року № 02/12, в яких Підприємець зазначав про протиправність розірвання договору та повернення суми грошових коштів.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як встановлено судом, умовами спірного договору сторони передбачили право Фірми на розірвання правочину за умови порушення відповідачем своїх зобов'язань, передбачених пунктами 1.1., 1.2., 1.5. та 4.1. даної угоди.

Оскільки Підприємцем не дотримано умов замовлення товару у передбаченій договором кількості, позивач набув права розірвати даний правочин у спосіб та порядок визначений цією угодою.

Крім того, суд зазначає, що доводи відповідача про відсутність конкретної кількості товару, що поставляється, та порядок поставок, а також відсутність у нього обов'язку здійснювати замовлення товару не знаходять свого підтвердження та спростовуються умовами укладеного договору, зокрема пунктами 1.1. та 4.1. спірного правочину.

Враховуючи доведений позивачем та не спростований Підприємцем факт направлення повідомлення про розірвання договору та відсутність заперечень відповідача проти розірвання угоди в строк, передбачений частиною 3 статті 188 ГК України, суд вважає спірний правочин розірваним.

Згідно статті 526 ЦК України, норми якої кореспондуються з приписами статті 193 ГК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Сторони у спірному договорі визначили умови виконання Підприємцем своїх зобов'язань щодо повернення позивачу грошових коштів у випадку розірвання договору протягом 5 (п'яти) банківських днів.

Отже, враховуючи те, що договір є розірваним, вимога про повернення грошових коштів направлялась відповідачу, а сума 20 000,00 грн. підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і Підприємець на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про повернення вказаної суми позивачу або спростовують його доводи, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Фірми про стягнення 20 000,00 грн. За таких обставин даний позов підлягає задоволенню.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» (01015, місто Київ, вулиця Лаврська, будинок 16, ідентифікаційний код 31566495) 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. суми боргу, а також 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29 березня 2016 року

Суддя Є.В. Павленко