ГОСПОДАРСЬКИЙ С У Д
Кіровоградської області
УХВАЛА

01 квітня 2016 року № 912/3552/14

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Колодій С.Б. розглянувши у судовому засіданні заяву комунального підприємства "Енерговодоканал" Смолінської сільської ради Маловисківського району про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню № 86 від 15.03.2016 р. по справі № 912/3552/14

за позовом: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до: комунального підприємства "Енерговодоканал" Смолінської сільської ради Маловисківського району, смт. Смоліне, Маловисківського району, Кіровоградської області

про стягнення 1 147 433,43 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - ОСОБА_1, довіреність № 7 від 04.01.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 10.11.2014 позов публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до комунального підприємства "Енерговодоканал" Смолінської селищної ради про стягнення 1 147 433,43 грн було задоволено частково та стягнуто з комунального підприємства "Енерговодоканал" Смолінської сільської ради на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість в сумі 1 089 170,00 грн., з яких: 880 849,53 грн. - основний борг; 117 918,62 грн.; - інфляційні втрати; 32 138,42 грн. - 3% річних, 58 263,43 грн. - пеня, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 21 782,81 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 р. рішення господарського суду Кіровоградської області від 10.11.2014 р. залишено без змін.

05.02.2015 р. на виконання вищевказаного рішення видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.03.2015 р. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 р. залишено без змін.

На адресу господарського суду 16.03.2016 надійшла заява комунального підприємства "Енерговодоканал" Смолінської сільської ради про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню № 86 від 15.03.2016 р. у справі № 912/3552/14 в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 117 918,62 грн., 3% річних в сумі 32 138,42 грн., 58 263,43 грн. пені.

Вказана заява мотивована тим, що у зв"язку з набранням чинності Закону України від 14.05.2015 року № 423-VІІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" Комунальне підприємство "Енерговолоканал" Смолінської сільської ради виконало умови погашення заборгованості за спожитий природний газ до 01.01.2014 року за договором від 28.12.2012 р. №13/3737/-БО-18 в сумі 880 849,53 грн., на підставі якого у справі № 912/3552/14 були стягнуті кошти на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" "Нафтогаз України", в наслідок чого відповідно до частини 13 статті 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" заборгованість комунального підприємства "Енерговодоканал" Смолінської сільської ради перед позивачем за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 10.11.2014 року у справі № 912/3552/14 по сплаті 117 918,62 грн. інфляційних втрат, 32 138,42 грн. 3% річних, 58 263,43 грн. пені підлягає списанню.

Відповідно до розпорядженням керівника апарату господарського суду Кіровоградської області № 81 від 16.03.2016 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 912/3552/14, за результатами якого справу призначено судді Колодій С.Б.

Ухвалою суду від 18.03.2016 р. суддею Колодій С.Б. справу прийнято до свого провадження, розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 25.03.2016 р. о 11 год. 00 хв., сторін зобов"язано подати необхідні для розгляду справи докази.

Ухвалою від 25.03.2016 р. розгляд заяви відкладено до01.04.2016 р. 14 год. 30 хв., сторін зобов"язано подати докази необхідні для розгляди заяви.

В судовому засіданні 01.04.2016 року представник заявника підтримав та просив задовольнити заяву.

Позивачем подано письмові заперечення на заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню від 23.03.2016 р. № 14/2-4358, за змістом яких посилаючись на приписи статті 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" зазначає, що списання сум пені, штрафних та фінансовий санкцій є одним із елементів передбаченої цією частиною процедури реструктуризації заборгованості і не може розглядатися як самостійна підстава для списання поза вищевказаною процедурою.

Господарський суд, дослідивши доводи заявника, викладені у заяві та підтримані його представником у судовому засіданні, заперечення стягувача, прийшов до висновку, що подана КП "Енерговодоканал" Смолінської сільської ради заява про визнання наказу господарського суду у даній справі таким, що не підлягає виконанню, не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

06 червня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 14 травня 2015 року № 423-VIII, яким внесені зміні, зокрема, до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу".

Так, статтю 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" доповнено частиною 13 такого змісту:

"Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 до 31 грудня 2014 (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

У типовому договорі про реструктуризацію заборгованості визначаються, зокрема, порядок реструктуризації і погашення заборгованості, загальна сума реструктуризованої заборгованості, строк її погашення, розмір щомісячних платежів, права та обов"язки сторін.

Форма типового договору про реструктуризацію заборгованості затверджується Кабінетом Міністрів України".

З правового аналізу зазначених законодавчих змін, спрямованих на стабілізацію фінансового стану саме Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вбачається, що предметом його регулювання є заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій, не погашена станом на 06 червня 2015 року, за природний газ, спожитий протягом 2014 року, яка реструктуризується шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору. При цьому, сплата теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями в 3-х місячний строк, починаючи з 06 червня 2015 року, заборгованості за природний газ, спожитий в попередній період, тобто до 2014 року, є лише передумовою для такої реструктуризації і укладення відповідного договору.

Водночас, законодавець чітко визначив, що списання пені, штрафних та фінансових санкцій може відбутись лише за умови виконання сторонами вказаних вимог, тобто після сплати теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями в 3-х місячний строк заборгованості за газ, спожитий до 2014 року, і після укладення договору про реструктуризацію заборгованості за газ, спожитий протягом 2014 року, отже списання пені, штрафних та фінансових санкцій є одним із елементів процедури реструктуризації цієї заборгованості (останнім етапом саме реструктуризації), отже не може розглядатись відокремлено від реструктуризації.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, відповідач зазначив про виконання ним вимог Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а саме сплату боргу за газ, спожитий до 2014 року, що, на його думку, є підставою для списання пені, інфляційних та річних, нарахований на цей борг, суми яких охоплюються спірним наказом.

Як вбачається з письмових пояснень заявника договір реструктуризації заборгованості за природний газ, спожитий після 01.01.2014 року та до 31.12.2014 року не укладався в зв"язку з відсутністю такої заборгованості на момент набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Втім, позивач заперечує проти такого списання посилаючись на те, що проведені відповідачем заходи повністю суперечать порядку реструктуризації заборгованості за природний газ, визначеному ч.13 ст.18 Закону, а отже присутні в даному випадку всі ознаки спору з цього питання між сторонами.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом зазначених норм, права або інтереси особи підлягають судовому захистові у разі їх порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Способи захисту суб"єктивних цивільних прав це закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Положеннями статті 20 Господарського кодексу України та статті 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб"єктів господарювання, зокрема, визнання права та припинення правовідношення.

За приписами статті 41 Господарського процесуального кодексу України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі статтею 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи, зокрема, за позовними заявами, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Позов про визнання права, зокрема, на списання штрафних та фінансових санкцій, набутого за Законом України " Про засади функціонування ринку природного газу", або ж про припинення правовідношення, в якому відповідач виступає боржником, що зобов'язаний сплатити пеню, інфляційні та річні за неналежне виконання зобов'язання, подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою. Тобто метою подання таких позовів є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права, запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню, встановлення правових підстав, з якими законодавчі приписи або дії осіб пов'язують припинення правовідношення, що, в свою чергу, в разі задоволення таких вимог буде засвідчувати наявність або відсутність обов'язків у особи або їх припинення, визнання особи такою, що має або втратила право, тощо.

Відтак, за змістом наведених законодавчих приписів, права особи, які не визнаються або оспорюються, у вказаних вище способах їх захисту (визнання права та припинення правовідношення), захищаються судами в порядку позовного провадження, процедура якого визначена розділами І - ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

За приписами пунктів 3.1, 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року №9 (із змінами і доповненнями) частина четверта статті 117 Господарського процесуального кодексу містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті, які слід розглядати за правилами Господарського процесуального кодексу України у межах вже розглянутої справи, у разі - якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Отже, враховуючи імперативні приписи статті 124 Конституції України та статті 115 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, норма частини 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України визначає можливість припинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, лише внаслідок наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто є процедурною нормою, що врегульовує правовідносини між боржником і стягувачем на стадії виконання рішення, втім не встановлює процесуального механізму вирішення судом спору про право на цій стадії господарського процесу.

Таким чином господарський суд зазначає, що обставини, на підставі яких господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, мають бути безспірними та безпосередньо засвідчувати факт припинення зобов'язань боржника, адже в іншому випадку між сторонами з цього приводу виникає спір про право, який не можливо вирішити лише шляхом застосування процесуальної норми.

Відтак, оскільки стягувачем за наказом не визнається право боржника, яке він вважає набутим на підставі приписів ч.13 ст.18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" (в редакції Закону України від 14.05.2015 №423-VIІІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України") на списання в односторонньому порядку штрафних та фінансових санкцій, а зобов'язання з їх оплати за спірним наказом припиненим, між сторонами існує спір про відповідне право, який до його вирішення в загальному порядку та встановлення судом обставин наявності/відсутності вказаного права, позбавляє господарський суд підстав для застосування приписів частини 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України до судового наказу в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі частини 13 статті 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" не можуть бути списані суми нарахованих відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України трьох відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки згідно з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду України, щодо застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних та трьох відсотків річних не є санкціями, а виступають способами захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

З огляду на викладене, підстави для визнання наказу господарського суду Кіровоградської області від 05 лютого 2015 року у справі №912/3552/14 таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Керуючись статтями 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви комунального підприємства "Енерговодоканал" Смолінської сільської ради від 15.03.2016 р. № 86 про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу господарського суду від 05.02.2015 р. у справі № 912/3552/14 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п'яти днів з дня її оголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Копію ухвали направити ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за адресою: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; КП "Енерговодоканал" Смолінської сільської ради за адресою: 26223, Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вул. Казакова, 39.

Суддя С. Б. Колодій