РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

23 березня 2016 року Справа № 924/1844/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Сініцина Л.М.

судді Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Драчук В.М.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність в справі;

відповідача 1 - не з'явився

відповідача 2 - ОСОБА_2, довіреність в справі.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Хмельницького заводу „Полімер

на рішення господарського суду Хмельницької області від 01.02.16 р.

у справі № 924/1844/15 (суддя Димбовський В.В. )

за позовом Хмельницького заводу „Полімер, м. Хмельницький

до 1) Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

2) товариства з обмеженою відповідальністю „Технопак, м. Хмельницький

про визнання недійсним та припинення на майбутнє договору оренди землі від 10.10.2013р. за №173-01-2013/2804866, укладеного між Хмельницькою міською радою та ТОВ „Технопак

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 24.02.2016 р. у справі № 924/1844/15 у позові Хмельницького заводу „Полімер до Хмельницької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю „Технопак про визнання недійсним та припинення на майбутнє договору оренди землі від 10.10.2013р. за №173-01-2013/2804866, укладеного між Хмельницькою міською радою та ТОВ „Технопак відмовлено.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що рішення відповідача 1 -Хмельницької міської ради, на підставі якого укладений оспорюванний договір, у судовому порядку протиправним не визнано. Окрім того, на момент виникнення у відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю „Технопак переважного права на поновлення спірного договору оренди землі, тобто на 23.12.2010 р., умовами договору та чинним законодавством не передбачалось автоматичного поновлення договорів оренди землі державної та комунальної власності в разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначалось переважне право добросовісного орендаря на поновлення договору. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін було можливе лише за наявності відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, яке відсутнє. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір оренди земельної ділянки, укладений 18 липня 2006 р., припинив дію 23.12.2010 р. Окрім того, господарським судом встановлено, що позивач, в порушення вимог ст. ст. 33, 34 ГПУ України, не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, з якими закон повязує підстави для визнання договору оренди землі недійсним, натомість правовий аналіз оспорюваного договору свідчить про досягнення сторонами усіх істотних умов, встановлених законом, до договору оренди землі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач - Хмельницький завод „Полімер звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 01.02.2016 р. у справі № 924/1844/15 та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Зокрема, зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Скаржник в апеляційній скарзі відзначає, що рішенням двадцять четвертої сесії Хмельницької міської ради від 07.04.2005 року за № 24 у Хмельницького заводу „Полімер" вилучалась земельна ділянка площею в розмірі 1 785 кв. м. з метою подальшої передачі Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак"; надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування приміщення котельні з гаражами та лакофарбовочного цеху по вул. Пілотській, 77/3А, право власності на яке підтверджується свідоцтвом від 01.02.2005 року, оформленим на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2003 року. Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю „Технопак проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не замовляв та відповідно Хмельницькою міською радою власним рішенням не затверджувався.

Скаржник зазначає, що незважаючи на відсутність проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, Хмельницька міська рада рішенням двадцять сьомої сесії Хмельницької міської ради від 23.12.2005 року за № 25 надала Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак" вищезазначену земельну ділянку в короткострокову оренду строком на 5 років та в подальшому 18 липня 2006 року укладено договір оренди земельної ділянки за № 27 строком дії до 23 грудня 2010 року. Зауважує, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Технопак" фактично продовжувало користуватися земельною ділянкою після 23 грудня 2010 року, а тому, за умов ч. 3 ст. 33 Закону в редакції, чинній на дату закінчення дії договору, договір оренди земельної ділянки від 18 липня 2006 року за № 27 підлягав поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, що були визначені рішенням двадцять сьомої сесії Хмельницької міської ради від 23.12.2005 року за № 25. Тобто, строк дії поновленого договору оренди земельної ділянки триватиме до 23.12.2015 р.

На переконання скаржника, Хмельницька міська рада рішенням від 12.06.2013 р. № 33 повторно надає в оренду земельну ділянку площею 1 785 кв.м., незважаючи на існування договірних відносин між зазначеними субєктами з 2005 р., вже на більш тривалий термін.

Скаржник вважає, що рішення двадцять пятої сесії Хмельницької міської ради від 12.06.2013р. № 33 про надання в оренду Товариства з обмеженою відповідальністю „Технопак земельної ділянки площею 1785 кв.м, прийнято всупереч нормам чинного законодавства, оскільки земельна ділянка передавалась на підставі не чинного рішення Хмельницької міської ради від 07.04.2005 р. №24, втрата чинності якого відбулась після 14.10.2010 р. Зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Технопак, всупереч вимог рішення Хмельницької міської ради від 07.04.2005 р. №24, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1785 кв.м. не розробляло, погодження меж земельної ділянки із Хмельницьким заводом „Полімер не було, хоча надана Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак земельна ділянка від координат А до Б межує із землею позивача.

У подальшому, 10 жовтня 2013 року між Хмельницькою міською радою та ТОВ „Технопак" укладено новий договір оренди землі за № 173-01-2013/2804866 та на підставі акту приймання-передачі - земельну ділянку було фактично передано Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак, незважаючи на те, що 23 грудня 2010 року, Товариство з обмеженою відповідальністю „Технопак" не повертав Хмельницькій міській раді спірну земельну ділянку та жодного акту приймання-передачі між ними не складалось, оскільки, такі дії є неможливими у зв'язку з нероздільністю земельної ділянки від об'єктів нерухомого майна, розміщених на ній. Скаржник зазначає, що земельна ділянка, яка надана в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак" від координат А до Б, межує із землею, яка залишилась у користуванні позивача. Проте, Хмельницьким заводом „Полімер" жодного погодження щодо суміжної межі земельної ділянки не здійснювалось.

В апеляційній скарзі скаржник звертає увагу суду на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення, господарським судом порушено норми процесуального права встановлені ст. 4-2 та 4-3 ГПК України. Зокрема, порушено принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також принцип змагальності. Господарським судом у даній справі надано перевагу доводам та доказам, наданим до матеріалів справи відповідачами, у наслідок чого не було створено необхідних умови для встановлення фактичних обставин даної справи і правильного застосування законодавства.

Таким чином, скаржник приходить до висновку, що Хмельницькій міській раді було передано Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак" земельну ділянку додатково за рахунок земель скаржника - без прийняття відповідних рішень щодо додаткових вилучень їх у скаржника з метою подальшої передачі їх Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак", земельної ділянки, яка, на даний час повинна залишитися у правомірному користуванні скаржника на підставі Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ХМ № 000571 від 17.03.1998 р.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 23.03.2016 р.

Представник Хмельницької міської ради в судове засідання 23.03.2016 року, яке відбулося в режимі відеоконференції, не зявився, про час, день та місце слухання повідомлявся належним чином (а.с 127, 138), причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача в судовому засіданні 23.03.2016 р., яке відбулося в режимі відеоконференції, підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства, а тому просить його скасувати, а апеляційну скаргу - задоволити. Окрім того, представник позивача заявив усне клопотання про проведення судової земельно-технічної експертизи для з'ясування питання чи є накладання земельних ділянок.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 23.03.2016 р., яке відбулося в режимі відеоконференції, заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Представник відповідача 2 заперечила проти усного клопотання про проведення судової земельно-технічної експертизи, оскільки кадастровий номер земельної ділянки площею 1785 кв.м. було присвоєно у 2005 р., а кадастровий номер земельної ділянки 1,2031 га Хмельницького заводу "Полімер" присвоєно у 2012 р., що підтверджується постановою Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 822/361/14 від 17.03.2014 р. за позовом Хмельницької міської ради до Управління Державного земельного агенства у Хмельницькому районі Хмельницької області, Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 підприємство "Хмельницький завод "Полімер" про визнання незаконними та скасування державної реєстрації та рішень.

Щодо усного клопотання представника позивача про проведення судової земельно-технічної експертизи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою, у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об"єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні , зокрема суду.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 41 ГПК України судова експертиза призначається для роз"яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Крім того, п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" (із змінами і доповненнями) встановлено, що господарським судам необхідно також врахувати, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Колегія суддів зазначає, що експертиза призначається, коли для вирішення спору необхідні специфічні знання в певній галузі, а призначення судової експертизи є правом господарського суду, яке він використовує для роз"яснення питань, що виникають при вирішенні спору і потребують спеціальних знань. За таких обставин, на думку судової колегії призначення експертизи та порушення перед судовим експертом питань, вирішення яких знаходиться в компетенції суду, призведе до затягування розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення клопотання представника апелянта про призначення судової земельно-технічної експертизи.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представника відповідача 1 належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача 1 та за наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 2, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Хмельницької області від 01.02.2016 року у справі № 924/1844/15 слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.1998 р. видано державний акт на право користування землею II-ХМ №000571. Вказаним актом надано Хмельницькому заводу „Полімер у постійне користування під виробничу базу земельну ділянку площею 2,88 га по вул. Пілотській, 77/3, м. Хмельницький (а.с. 19-23).

Рішенням Хмельницької міської ради від 07.04.2005 р. №24, на підставі пропозиції виконавчого комітету, керуючись Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст ст. 120, 124, 142 Земельного кодексу України та Законом України "Про оренду землі", вирішено припинити право користування земельними ділянками по вул. Пілотській, 77/3 Хмельницького заводу „Полімер і надати згоду суб`єктам підприємницької діяльності на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (колективному підприємству „Завод Полімер по вул. Пілотська, 77/3 для обслуговування виробничих споруд заводу (договір купівлі-продажу від 12.01.1994 р.); Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак по вул. Пілотській, 77/3А для обслуговування приміщення котельні з гаражами та лакофарбовочного цеху (свідоцтво на право власності від 01.02.2005 р., договір купівлі-продажу від 25.12.2003 р.) (а.с. 24).

18.07.2006 р. між Хмельницькою міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Технопак (орендар) укладено договір оренди землі № 27 (далі - Договір), відповідно до якого орендодавець на підставі рішення №25 двадцять сьомої сесії міської ради від 23.12.2005 р. надає орендодавцеві у строкове платне користування земельну ділянку по вул. Пілотська, 77/3А загальною площею 1785 кв.м строком на 5 (пять) років до 23.12.2010 р. для обслуговування приміщення котельні з гаражами та лакофарбовочного цеху на умовах благоустрою прилеглої території та її освітлення, згідно угоди з управлінням житлово-комунального господарства (а.с. 44-45).

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 1785 кв. м. (за кадастровим номером № :05:004:0028) (п. 2.1 Договору оренди). На земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна: приміщення котельні з гаражами площею 162,9 кв.м.; лакофарбовочний цех площею 866,4 кв. м.; інші об'єкти інфраструктури (п. 2.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору, вказаний договір укладено на 5 (пять) років до 23.12.2010 р. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий термін, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Після закінчення строку, на який було укладено цей договір, за умови належного виконання орендарем обовязків, відповідно до умов договору, з ним може бути укладено новий договір оренди на підставі рішення міської ради (п. 3.2 Договору).

Згідно п. 12.2 Договору сторони домовились, що підставою припинення договору є: закінчення терміну його дії; одержання орендарем земельної ділянки у власність у порядку, передбаченому Земельним кодексом України; викупу (вилучення) земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності, в порядку, встановленому законами України; ліквідації юридичної особи - орендаря.

Пунктом 14.1 Договору передбачено, що невід`ємними частинами договору є: план земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, акт винесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість), акт приймання-передачі земельної ділянки, витяг (довідка) з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, розрахунок орендної плати, проект відведення земельної ділянки (а.с. 66, 67, 84).

30.05.2013 р. складено акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), здійснено визначення на місцевості меж землекористування Товариства з обмеженою відповідальністю „Технопак, погоджено межі із суміжними власниками та користувачами земельних ділянок, ніяких претензій при погодженні меж земельної ділянки не заявлено. Суміжними власниками земельних ділянок (їх земелекористувачами) є, зокрема, від А до Б землі КП завод "Полімер" (а.с. 93).

Рішенням двадцять пятої сесії Хмельницької міської ради №33 від 12.06.2013 р., на підставі пропозиції постійної комісії з питань містобудування, земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, депутатів міської ради, керуючись Законом Укроаїни "Про місцеве самоврядування в Україні", Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", вирішено надати в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак земельну ділянку по вул. Пілотській, 77/3А, площею 1785 кв.м., кадастровий номер :05:004:0028 за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для обслуговування приміщення котельні з гаражами та лакофарбовочного цеху (договір оренди № 27 від 18.07.2006 р., договір купівлі-продажу від 25.12.2003 р. р/н0732, свідоцтво на право власності САА № 236883 від 01.02.2005 р., категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення) (п. 7 рішення) (а.с. 25).

10.10.2013 р. між Хмельницькою міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Технопак (орендар) укладено договір оренди землі № 173-01-2013/2804866 (далі - Договір), відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку на підставі рішення двадцять п`ятої сесії міської ради від 12.06.2013 р. №33 із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, яка знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Пілотська, 77/3А (а.с. 26-25).

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 1785 кв. м. (за кадастровим номером № :05:004:0028) (п. 2). На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна дві капітальні одноповерхові нежитлові будівлі, а також інші об`єкти інфраструктури проїзди, проходи та площадки площею 994 м2. Договір укладено на 10 (десять) років до 12.06.2023 р.(п. 2, 3, 8 договору).

Земельна ділянка передається в оренду для обслуговування приміщення котельні з гаражами та лакофарбовочного цеху (п. 15 Договору). Передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням технічної документації. Підставою розроблення технічної документації щодо відведення земельної ділянки є: договір оренди № 27 від 18.07.2006 р., договір купівлі-продажу від 25.12.2003 р. р/н0732, свідоцтво на право власності САА № 236883 від 01.02.2005 р. Організація розроблення технічної документації щодо відведення земельної ділянки і витрати, пов'язані з цим, покладаються на орендаря (п. 18 Договору).

Пунктом 43 вказаного договору зазначено, що невід`ємними частинами договору є: план або схема земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановленні земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі, акт приймання - передачі земельної ділянки, технічна документація (а.с. 89, 90, 91, 93, 94).

10.10.2013 р. Хмельницька міська рада (орендодавець) передав, а Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак (орендар) прийняв на підставі договору оренди землі від 10.10.2013 р. та рішення двадцять пятої сесії міської ради від 12.06.2013 р. № 33 земельну ділянку площею 1785 кв.м. за адресою: м. Хмельницький, вул. Пілотська, 77/3А (акт приймання-передачі земельної ділянки від 10.10.2013р. (а.с. 94).

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Стаття 14 Конституції України встановила, що право власності на землю гарантується. Останнє набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

В статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" (в редакції, чинній на момент прийняття рішення Хмельницької міської ради N 24 від 07.04.2005 р.) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Згідно з пунктами "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення Хмельницької міської ради N 24 від 07.04.2005 р.) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, тощо.

За приписами п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, чинній на момент прийняття рішення Хмельницької міської ради N 24 від 07.04.2005 р.) визначено компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Такі питання мають вирішуватись виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Статтею 123 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення Хмельницької міської ради N 24 від 07.04.2005 р.) (далі - ЗК України), зокрема передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України „Про Державний земельний кадастр, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Хмельницької міської ради від 07.04.2005 р. № 24 вирішено припинити право користування земельними ділянками по вул. Пілотській, 77/3 Хмельницького заводу „Полімер і надати згоду суб`єктам підприємницької діяльності на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (колективному підприємству „Завод Полімер по вул. Пілотська, 77/3 для обслуговування виробничих споруд заводу; товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак по вул. Пілотській, 77/3А для обслуговування приміщення котельні з гаражами та лакофарбовочного цеху) (а.с. 24).

В подальшому, 18.07.2006 р. між Хмельницькою міською радою (орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю „Технопак (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець на підставі рішення №25 двадцять сьомої сесії міської ради від 23.12.2005 р. надає орендодавцеві у строкове платне користування земельну ділянку по вул. Пілотська, 77/3А загальною площею 1785 кв.м строком на 5 (пять) років до 23.12.2010 р. (а.с. 44-45) (кадастровий номер :05:004:0028).

Рішенням двадцять пятої сесії Хмельницької міської ради №33 від 12.06.2013 р. вирішено надати в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак земельну ділянку по вул. Пілотській, 77/3А, площею 1785 кв. м., кадастровий номер :05:004:0028 за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (п. 7 рішення) (а.с. 25).

Як вбачається із витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,1785 га станом 27.05.2013 р.: кадастровий номер :05:004:0028; місце розташування: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Пілотській, 77/3А; інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі и об'єднання земельних ділянок; орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю „Технопак (а.с. 47).

10.10.2013 р. між Хмельницькою міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Технопак (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку на підставі рішення двадцять п`ятої сесії міської ради від 12.06.2013р. №33 із земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, яка знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Пілотська, 77/3А. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 1 785 кв. м. (26-28).

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами, тобто земельна ділянка набуває ознак об'єкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 ЗК України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державний земельний кадастр є основою для ведення кадастрів інших природних ресурсів.

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Таким чином, об'єктом оренди є земельна ділянка.

Частиною 1 статті 19 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що договір оренди землі від 10.10.2013 р., укладений на виконання рішення двадцять пятої сесії Хмельницької міської ради №33 від 12.06.2013 р., яким вирішено надати земельну ділянку в оренду на підставі технічної документації із землеустрою, оскільки земельна ділянка за кадастровим номером :05:004:0028 вже була сформована у попередні роки й не потребувала розроблення проекту землеустрою, а відтак, рішення відповідача 1 - Хмельницької міської ради, яким вирішено надати земельну ділянку в оренду відповідачу 2 - Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак за технічною документацію, відповідає вимогам чинного законодавства.

За змістом статті 1 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, звертаючись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу держаної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У відповідності до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Наведене свідчить про те, що передумовою для визнання недійсним акта (рішення) є як невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, так і порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Згідно статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1).

Статтею 14 Закону України „Про оренду землі визначено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до положень статті 207 частини другої Цивільного кодексу України, яка встановлює вимоги до письмової форми правочину, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У силу ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Тобто, згідно з вказаними нормами підставою для надання в оренду земельної ділянки державної або комунальної власності та передумовою укладення відповідного договору є рішення особи, яка здійснює розпорядження нею від імені власника.

З огляду на таке відповідний договір оренди земельної ділянки державної чи комунальної власності може бути визнаний недійсним з підстав незаконності передання в оренду земельної ділянки лише за умови визнання недійсним з моменту прийняття рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання в оренду цієї ділянки, що є підставою для укладення оспорюваного договору.

Таким чином, у разі якщо таке рішення не визнано у судовому порядку протиправним, воно породжує правовідносини із оренди у звязку із наявним волевиявленням власника. Така ж правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 19 серпня 2015 року у справі №922/1113/15.

Колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що рішення Хмельницької міської ради №33 від 12.06.2013 р., яким вирішено надати в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак земельну ділянку по вул. Пілотській, 77/3А, площею 1785 кв. мза технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, ніким (зокрема, і позивачем) не оскаржене, не скасоване у судовому порядку і такі докази в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації.

До видів документації із землеустрою належать, в тому числі: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною радою АРК, Радою міністрів АРК, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нових земельних ділянок.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Отже, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що прийняте рішення двадцять пятої сесії Хмельницької міської ради №33 від 12.06.2013 р., яким вирішено надати в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак „Технопак земельну ділянку по вул. Пілотській, 77/3А, площею 1785 кв. м., кадастровий номер :05:004:0028за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (п. 7 рішення) (а.с. 25), не порушує права позивача.

Окрім того, згідно зі ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення Хмельницької міської ради N 24 від 07.04.2005 р.) надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок (ч. 1 вказаної статті).

Згідно ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення Хмельницької міської ради N 24 від 07.04.2005 р.) встановлено, що проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Відповідно до ст. 50 Закону України „Про землеустрій проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою (ст. 194 Земельного кодексу України). У відповідності до ст. 195 ЗК України основними завданнями ведення державного земельного кадастру є: а) забезпечення повноти відомостей про всі земельні ділянки; б) застосування єдиної системи просторових координат та системи ідентифікації земельних ділянок; в) запровадження єдиної системи земельно-кадастрової інформації та її достовірності.

Отже, доказами ідентифікації земельної ділянки, зокрема її правового режиму (основного цільового призначення), місця розташування, землекористувача, прав на землю в силу вищенаведених законодавчих норм є дані державного земельного кадастру.

Як вбачається із матеріалів справи, одна й та ж сама земельна ділянка площею 1785 м.кв., яка розташована по вул. Пілотській, 77/3 за кадастровим номером :05:004:0028 була предметом договору, як за договором оренди земельної ділянки від 18.07.2006 р., так і за договором оренди земельної ділянки від 10.10.2013 р., який є предметом спору у даній справі.

З опису меж суміжних землекористувачів, які погодили межі земельної ділянки, вбачається те, що директор заводу „Полімер ОСОБА_4 погодив межі земельної ділянки площею 1785 м.кв., яка розташована по вул. Пілотській, 77/3 за кадастровим номером :05:004:0028 (а.с. 84), що спростовує доводи позивача про відсутність жодного погодження з його боку щодо суміжного землекористувача відповідача 2 -Товариства з обмеженою відповідальністю „Технопак на земельну ділянку за оспорюваним договором.

Виходячи з приписів, ст. 193-195 ЗК України передбачено, що дані державного земельного кадастру - це документальне підтверження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну і якісну характеристку земель, їх оцінку, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації.

Таким чином, враховуючи приписи земельного законодавства, доводи позивача про те, що відбувається накладка на частину землі позивача земельної ділянки відповідача 2 спростовуються листом Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області від 22.12.2015 р., згідно якого вбачається те, що перетин земельної ділянки із кадастровим номером :05:004:0028 із суміжними земельними ділянками відсутній (а.с. 85). Зазначене спростовує лист від 15.06.2014 р. Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області, в якому зазначено, що спостерігається суттєве накладання земельної ділянки ТОВ „Технопак площею 0,1785 га, за кадастровим номером :05:004:0028 на земельну ділянку Хмельницького заводу „Полімер зареєстровану в Державному земельному кадастрі площею 1,2031 кадастровий номер :05:004:0056 у межах Державного акту про право постійного користування землею ХМ №737 від 17.03.1998 року (лист від 16.05.2014 р.) (а.с. 59), без належного документального підтвердження.

Щодо доводів позивача про те, що в звязку з тим, що відповідач 2 продовжував користуватись земельною ділянкою і договір оренди земельної ділянки від 18.07.2006р. підлягав поновленню на той саме строк і на тих самих умовах, що були визначені у рішенні відповідача 1 від 23.12.2005 р.за №25, то судом береться до уваги те, що за ст. 31 Закону України „Про оренду землі (в редакції, чинній на момент 23.12.2005 р.), договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 3.1 Договору оренди землі від 18.07.2006 р., вказаний договір укладено на 5 (пять) років до 23.12.2010 р. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий термін, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Після закінчення строку, на який було укладено цей договір, за умови належного виконання орендарем обовязків, відповідно до умов договору, з ним може бути укладено новий договір оренди на підставі рішення міської ради (п. 3.2 Договору).

Пунктом 12.2 договору сторони домовились, що підставою припинення договору є: закінчення терміну його дії; одержання орендарем земельної ділянки у власність у порядку, передбаченому Земельним кодексом України; викупу (вилучення) земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності, в порядку, встановленому законами України; ліквідації юридичної особи - орендаря.

Згідно статті 33 Закону України „Про оренду землі (в редакції, чинній на момент 23.12.2005 р.) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Пунктом 2.17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 р. „Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин (із змінами і доповненнями) розяснено, що у вирішенні спорів, повязаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України „Про оренду землі (в редакції Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності, який набрав чинності з 12.03.2011 р.). Частиною шостою зазначеної статті передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Відтак господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно зясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору. Разом з тим судам слід враховувати, що до спірних правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону, яка була чинною на дату, з якої виникло переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки. При цьому, якщо відповідні правовідносини виникли між сторонами до внесення змін Законом України „Про регулювання містобудівної діяльності (набрав чинності з 12.03.2011 р.) до статті 33 Закону України „Про оренду землі, судам слід брати до уваги, що попередня редакція зазначеної статті Закону України „Про оренду землі не передбачала автоматичного поновлення договорів оренди землі. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності повязувалася з наявністю відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

На момент виникнення у відповідача 2 переважного права на поновлення спірного договору оренди землі, тобто на 23.12.2010 р., умовами договору та чинним законодавством не передбачалось автоматичного поновлення договорів оренди землі державної та комунальної власності в разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначалось переважне право добросовісного орендаря на поновлення договору. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін було можливе лише за наявності відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Такі докази в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 р. „Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин (із змінами і доповненнями) підстави набуття прав на землю визначені розділом IV ЗК України. Після прийняття органом державної влади або місцевого самоврядування рішення про надання земельної ділянки у власність або в користування, затвердження результатів аукціону, укладення відповідної цивільно-правової угоди, набуття права власності на житловий будинок, будівлю, споруду особа має право на одержання земельної ділянки у власність або в користування і право вимагати оформлення документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України). За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності.

Таким чином, договір оренди земельної ділянки, укладений 18 липня 2006 року, припинив дію 23.12.2010 р. Посилання позивача, що зазначений договір оренди діє і на даний час спростовуються вищевикладеним (Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справі № 44/69 від 20.11.2012 р. та у справі № 912/1552/13 від 11.11.2014 р.).

Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (із змінами і доповненнями) №11 від 29.05.2013 р. вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України, якою визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У відповідності до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України

Отже, чинним законодавством визначено, що договір може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2.5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (із змінами і доповненнями) від 29 травня 2013 року N 11 слід мати на увазі, що визнання правочину (господарського договору) недійсним господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину; винятки з цього правила можливі, якщо вони випливають із закону. Для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності і волевиявленню сторін, на момент укладення договору свідомо існує об'єктивна неможливість настання правового результату, а також, що внаслідок його укладення порушені права позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної зазначає, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, з якими закон повязує підстави для визнання договору оренди землі недійсним, натомість правовий аналіз оспорюваного договору свідчить про досягнення сторонами усіх істотних умов, встановлених законом, до договору оренди земельної ділянки площею 1785 кв. м.

Окрім того, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду у справі № 822/361/14 від 17.03.2014 р. за позовом Хмельницької міської ради до Управління Державного земельного агенства у Хмельницькому районі Хмельницької області, Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 підприємство "Хмельницький завод "Полімер" про визнання незаконними та скасування державної реєстрації та рішень, зокрема, встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею II-ХМ №000571 (№737) від 17.03.1998 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право постійного користування землею за №737ХМ, Хмельницькому заводу "Полімер" було надано в постійне користування земельну ділянку площею 2,88 га по вул. Пілотській, 77/3 у м. Хмельницькому. На підставі вказаного Державного акту №000571 була проведена державна реєстрація в Державному земельному кадастрі земельних ділянок, сформованих на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 22.06.2012 року ПП "ЮрЗемЦентр", площею: 0,0707 га, кадастровий номер :05:004:0054; 0,0067 га, кадастровий номер :05:004:0055; 1,2031 га, кадастровий номер :05:004:0056; 0,4200 га, кадастровий номер :05:004:0057. Також на підставі наведеного акту була здійснена державна реєстрація у Державному реєстрі речових прав за Хмельницьким заводом "Полімер" права постійного користування земельними ділянками: №9191575 від 18.12.2013 року, площею 0,0707 га, кадастровий номер :05:004:0054; № 9188723 від 18.12.2013 року, площею 0,0067 га, кадастровий номер :05:004:0055; №9184318 від 18.12.2013 року, площею 1,2031 га, кадастровий номер :05:004:0056; № 8985895 від 12.12.2013 року, площею 0,4200 га, кадастровий номер :05:004:0057. Рішенням Хмельницької міської ради від 08.06.2004 року №9 було припинено право користування частиною земельної ділянки площею 0,3542 га. Рішенням Хмельницької міської ради від 07.04.2005 року №24 було припинено право користування частиною земельної ділянки площею 0,33га, 0,1785 га, 0,9340 га (при цьому даним рішенням щодо земельної ділянки розміром 0,33 га, щодо якої припинялось право користування третьої особи, надавалась згода цій же особі на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки). Матеріали справи містять план зовнішніх меж землекористування державного акту, а також зміни в землекористуванні, в яких зазначено про наступні зміни, що відбулися після видачі державного акту: вилучено на підставі рішення Хмельницької міської ради від 25.09.2002 року №14 - 0,2216 га; вилучено на підставі рішення Хмельницької міської ради від 17.09.2003 року №18 - 0,6393 га; вилучено на підставі рішення Хмельницької міської ради від 07.04.2005 року №24 - 0,6393 га; вилучено на підставі рішення Хмельницької міської ради від 07.04.2005 року №24 та від 31.10.2012 року №85 - 0,6393 га. Отже, державним актом №737 від 17.03.1998 року у постійному користуванні Хмельницького заводу "Полімер" визначено належність у Хмельницького заводу "Полімер" право постійного користування земельною ділянкою 1,6042 га. При цьому саме на підставі даного акту і здійснювалась державна реєстрація земельних ділянок. Суд, керуючись приписами законодавства, прийшов до висновку про відсутність у Колективного підприємства "Хмельницький завод "Полімер" права постійного користування земельною ділянкою розміром 1,7005 га на момент проведення відповідачами реєстраційних дій. Фактичне використання позивачем земельними ділянками площею 1,6042 га підтверджується податковими деклараціями з плати за землю за 2013, 2014 роки.

А тому, доданий до матеріалів справи лист-витяг з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру №153 від 26.02.2008 р. (а.с. 79), відповідно до якого за Хмельницьким заводом "Полімер" зареєстрована земельна ділянка площею 2,88 га, судом апеляційної інстанції до уваги не приймається, оскільки спростовується вказаними письмовими доказами щодо фактичного використання позивачем земельними ділянками загальною площею 1,6042 га, в яку не входить земельна ділянка площею 1785 кв. м. за кадастровим номером :05:004:0028.

Отже, обставини у вказананому судовому рішенні підтверджують той факт, що права Хмельницького заводу "Полімер" як постійного землекористувача земельною ділянкою площею 1785 кв.м. не порушено, так як на вказану земельну ділянку право постійного користування було припинено на підставі рішення Хмельницької міської ради № 24 від 07.04.2005 р. та надано в оренду відповідачу 2 - Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопак для обслуговування приміщення котельні з гаражами та лакофарбовочного цеху, які належать їм на праві власності. Даний факт позивачем не оспорюється. Тобто, позивачем не доведено, що він є постійним землекористувачем вказаної земельної ділянки, право користування якою було припинено у 2005 році і яка не входить у фактичне використання позивачем земельними ділянками площею 1,6042 га.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що позивачем не доведено та не надано належних доказів в чому саме полягало порушення права позивача при укладенні договору оренди землі № 173-01-2013/2804866 від 10.10.2013 р. між Хмельницькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю „Технопак на підставі рішення двадцять п`ятої сесії Хмельницької міської ради від 12.06.2013 р. № 33.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані учасниками судового процесу докази на підтвердження своїх вимог та заперечень за правилами ст.ст. 4-7, 33 та 43 Господарського процесуального кодексу України, погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови в задовленні позовних вимог.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та нормами законодавства, що регулюють вищевказані правовідносини.

Враховуючи вищевикладене, доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 01.02.2016 р. року у справі № 924/1844/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - Хмельницького заводу "Полімер" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

3. Справу № 924/1844/15 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Сініцина Л.М.

Суддя Олексюк Г.Є.