ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016 року Справа № 904/9133/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чохи Л.В. (доповідача),

суддів: Чимбар Л.О, ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Ковзиков В.Ю.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2В, представник, довіреність № 4689 від 27.11.2015 року;

представник відповідача не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2015 року по справі №904/9133/15

за позовом державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш", м. Енергодар

до приватного науково-виробничого підприємства "Техніка-Д", м. Дніпропетровськ

про стягнення 504 005,15 грн,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулося в господарський суд Дніпропетровської області до приватного науково-виробничого підприємства "Техніка-Д" з позовом про стягнення пені у сумі 298 739,45 грн, штрафу у сумі 122 434,20 грн. та неустойки у сумі 82 831,50 грн, посилаючись на те, що згідно з договором поставки № 20/05/104 від 04.08.2014 року відповідач зобовязався поставити трубну продукцію у кількості 6 990тон на суму 1 656 630 грн, однак до цього часу продукція у кількості 3 444 тони на суму 816 228 грн. не поставлена. (а.с. 4-6)

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2015 року (суддя Петренко Н.Е.) позов задоволено частково: стягнуто з приватного науково-виробничого підприємства "Техніка-Д" на користь державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" пеню у сумі 297 106,99 грн, штраф у сумі 122 434,20 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 6 293,12 грн, в решті позовних вимог відмовлено. Відмовляючи у стягненні неустойки у сумі 82 831,50 грн, суд першої інстанції посилається на те, що відповідно діючого законодавства формами неустойки є штраф та пеня. Таким чином, позивач просить притягнути відповідача двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що є порушенням статті 61 Конституції України. (а.с. 65-69)

13.01.2016 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" порушено апеляційне провадження. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог статей 230, 231 Господарського кодексу України, просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2015 року в частині відмови у стягненні неустойки у сумі 82 831,50 грн. скасувати і позов в цій частині задовольнити. (а.с. 79-82)

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги і перевіривши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

04.08.14 року між державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" та приватним науково-виробничим підприємством "Техніка-Д" укладено договір поставки № 20/05/104.

Відповідно до пункту 1.1 договору відповідач зобов'язується поставити в передбачені даним договором строки позивачу наступну продукцію: трубу ДКРНТ 19х1х2570мм КД МНЖ5-1 ГОСТ 17217-79 у кількості 6,990 т на загальну вартість 1 656 630,00 грн. в строк до 31.12.14 року, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити вказану продукцію.

Згідно з пунктом 5.1 договору, поставка продукції за цим договором здійснюється до 31.12.14 року партіями відповідно до заявок позивача, в яких зазначається кількість продукції, що постачається, та строки її поставки.

У пункті 5.2 договору передбачено, що відповідач зобов'язаний здійснити поставку продукції, вказаної в п. 1.1. цього договору, в строки та кількості, зазначені в заявці позивача.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання сторонами зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з діючим законодавством України та цим договором.

Відповідно до пункту 7.2 договору за порушення вказаних в даному договорі строків поставки відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,2% від вартості несвоєчасно поставленої продукції за кожен день прострочення, а у випадку, якщо прострочення поставки складає більше 30 днів, відповідач додатково сплачує позивачу штраф у розмірі 15% вказаної вартості. Якщо в результаті допущеного прострочення поставка продукції втратить інтерес для позивача, він має право відмовитися від прийняття продукції та вимагати відшкодування завданих збитків.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє 2 роки.

04.08.14 року між сторонами також укладено договір неустойки №20/05/104-н, відповідно до умов пункту 1 якого відповідач зобов'язується у випадках, передбачених пунктом 2 цього договору, сплатити позивачу неустойку у розмірі 5% від загальної вартості договору поставки № 20/05/104 від 04.08.14 року, укладеного між сторонами.

Відповідно до пункту 2 договору неустойки відповідач сплачує позивачу неустойку, вказану в п. 1 цього договору, в наступних випадках: порушення встановлених договором строків постачання (п. 2.1.); поставки продукції неналежної якості або без повного комплекту належним чином оформлених супроводжувальних документів (п. 2.2.);не усунення недоліків продукції, які виявлені протягом гарантійного строку (п. 2.3.).

У пункті 11 договору неустойки передбачено, що строк дії договору два роки з моменту його укладання.

На адресу відповідача був направлений лист № 01-14/5318 від 01.12.14 року, відповідно до якого, позивач нагадав відповідачу, що термін поставки закінчується 31.12.14 року.

Відповідач в порушення умов договору поставки до цього часу не допоставив продукцію у кількості 3,444 т. на суму 816 228,00 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку у сумі 82 831,50 грн, пеню у сумі 298 739,45 грн, штраф у сумі 122 434,20 грн, а всього 504 005,15 грн.

Вирішуючи справу по суті, суд апеляційної інстанції виходили зі слідуючого.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, яка кореспондується із статтею 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки одна сторона-постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки другій сторони - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені та штрафу за прострочення виконання зобовязання, апеляційний суд виходив зі слідуючого.

Згідно приписів статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частин 2, 3 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства; розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі; сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом; розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 року у справі № 3-24гс12.

Укладаючи договір, сторони дійшли згоди про стягнення у разі невиконання відповідачем умов договору щодо поставки трубної продукції у встановлений строк одночасно штрафу та пені, що не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам укладеного між сторонами договору.

Також, судом апеляційної інстанції враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 03.12.2013 року у справі №908/43/13-г стосовно того, що в разі невиконання зобов'язань з поставки товару до боржника може бути застосована пеня. На таку пеню не розповсюджуються дія Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", оскільки зобов'язання з поставки товару не є грошовим.

З урахуванням умов договору суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розрахунок пені в сумі 297 106,99 грн, нарахованої за період з 01.01.2015 року по 01.07.2015 року та 15% штрафу в сумі 122434,20 грн, відповідають приписам законодавства та умовам договору, є арифметично вірними.

Вимагаючи стягнути ще й неустойку у вигляді штрафу, позивач по суті просить стягнути дві штрафні санкції одного виду за одне і те саме порушення, що не відповідає вимогам статті 61 Конституції України.

З огляду на викладене, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атоменергомаш" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2015 року по справі №904/9133/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 25.03.2016 року.

Головуючий Л.В. Чоха

Судді: Л.О. Чимбар

ОСОБА_1