КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. Справа№ 911/4332/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Гончарова С.А.

розглянувши апеляційну скаргу Вишневої міської ради на рішення господарського суду Київської області від 24.11.2015року у справі № 911/4332/15 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Малого колективного підприємства "Символ"

до Вишневої міської ради Києво-Святошинського району

про визнання поновленим та продовженим договір оренди

земельної ділянки та зобов'язання укласти додаткову угоду

за участю представників сторін:

позивача-Романенко О.Д. за довіреністю

відповідача-не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.11.2015 позов задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Вишнева міська рада звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 24.11.2015 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача проти апеляційних вимог заперечував, просив залишити їх без задоволення, рішення суду-без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причина суду не відома.

Пленум Вищого господарського суду України у постанові № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»зазначив, що за ст. 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи приписи ст. 102 ГПК України, наявність поштових повідомлень про отримання сторонами у справі ухвали апеляційного господарського суду про призначення справи до розгляду за місяць, відсутність будь-яких клопотань, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, відповідно договору оренди земельної ділянки від 02.01.2004, укладеного на підставі рішення XXXI сесії XXIІІ скликання Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 12.02.2002 МКП «Символ» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку по вул. Чорновола,47 ум. Вишневе, загальною площею 1012гадля розміщення виробничої бази, строком до 31.12.2011р.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525-526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки мотивуючи вимоги тим, що він в силу положень ст. 33 Закону України "Про оренду землі" має переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами у справі на той самий термін і на тих самих умовах, проте, відповідач ухиляється від укладення додаткової угоди до вказаного договору про його поновлення.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що позивач, скориставшись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, направив відповідачу лист від 10.03.2011 № 1 з проханням продовжити договір оренди земельної ділянки, за результатами розгляду якого Вишневою міською радою Києво-Святошинського району Київської області прийнято рішення від 04.10.2011 № 1-01XIII6-23 про поновлення договору оренди земельної ділянки від 02.01.2014 строком на 10 років.

Позивач після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки від 02.01.2004, укладеним між сторонами, продовжував сплачувати орендні платежі за користування земельної ділянки, що підтверджується платіжними дорученнями, тому в силу приписів ст. 33 Закону України "Про оренду землі" такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Оскільки відповідач, за наявності рішення від 04.10.2011 № 1-01XIII6-23 "Про поновлення договору оренди земельної ділянки малому колективному підприємству "Символ" ухиляється від підписання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 02.01.2004 про його поновлення, яка (додаткова угода) у відповідності до ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" мала бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку, то суд дійшов висновку, що позовна вимога про зобов'язання відповідача укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 02.01.2004 про його поновлення є доведеною, обґрунтованою, відповідачем не спростованою, а відтак підлягає задоволенню.

Заперечуючи проти рішення суду, відповідач вказує на те, що після прийняття Радою рішення від 04.10.2011 № 1-01XIII6-23 "Про поновлення договору оренди земельної ділянки малому колективному підприємству "Символ", позивач не вчиняв дій з приводу укладання додаткової угоди, а проект такої угоди позивачем на узгодження подано лише 15.04.2015, тому Радою і прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на розробку землеустрою. При цьому, суд не взяв до уваги того, що нормативно грошова оцінка землі змінена рішенням Вишневої міськради «Про затвердження ставок орендної плати за користування землею в межах міської ради», тоді як суд поновив дію оренди на попередніх умовах.

Згідно зі ст. 93 Земельного кодексу України (далі - Земельний кодекс) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 Земельного кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ст. 124 Земельного кодексу).

Право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 Земельного кодексу).

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" (визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Однією із істотних умов договору оренди землі, передбачених ст. 15 Закону, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Водночас розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою:для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу;для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу (пп. 288.5.1 ст. 288 Кодексу).

Згідно з п. 13 Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 р. N 220, розмір орендної плати переглядається, зокрема, у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, та в інших випадках, передбачених законом.

Верховний суд України у листі від 01.04.2014 Про Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України зазначив, що відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" вважається укладеною додаткова угода до договору оренди землі про поновлення цього договору у разі непідписання її орендодавцем, якщо орендар не пізніше ніж за місяць до закінчення строку договору направив орендодавцю лист-повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди і після спливу строку договору продовжує користуватися земельною ділянкою, а орендодавець протягом місяця після спливу строку договору не висловив заперечень проти додаткової угоди і пропозицій про зміну договору.

За цих умов згідно із ч. 6 ст. 33 Закону "Про оренду" договір оренди вважається продовженим на той самий строк і на тих саме умовах, які передбачалась договором, з мовчазної згоди орендодавця. Відомості про наявність додаткової угоди необхідні для її державної реєстрації, що здійснюється одночасно з внесенням записів до Поземельної книги відповідно до порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року N 1021 (зі змінами), з часу проведення якої настає момент поновлення договору і виникнення за ним права оренди (ст. 640 ЦК, ст. 125 ЗК).

Можливість вимагати укладення договорів у судовому порядку законодавчо закріплюється лише в зобов'язаннях по укладенню господарських договорів. При цьому на підставі попереднього договору сторона має право вимагати укладення договору в судовому порядку відповідно до ГК лише за умови, якщо вона направила іншій стороні проект договору.

Посилання відповідача на зміну грошової оцінки, отже неможливість укладання договору на тих саме умовах не заслуговують на увагу.

За умовами договору оренди, плата за землю вноситься землекористувачем згідно Закону України "Про плату за землю" у вигляді земельного податку у розмірі одного відсотку від суми грошової оцінки земельної ділянки, що оподатковується.

Починаючи з 01 січня 2011 року, порядок оподаткування земельних ділянок та адміністрування земельного податку і орендної плати за землю визначається розділом XIII Податкового кодексу України "Плата за землю".

Згідно пунктів 288.1, 288.3 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки; об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Відповідно до пункту 288.4 статті 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України встановлює, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

У свою чергу, відповідно до пункту 274.1 статті 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.

Таким чином, річна сума орендної плати за землю за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, не може бути меншою за 3 відсотки.

Аналіз наведених правових норм вказує, що хоча розмір орендної плати й зазначається у договорі оренди, однак, є нормативно врегульованою величиною із визначенням мінімальної та максимальної меж.

У зв'язку зі зміною ставки орендної плати із набранням законної сили Податковим кодексом України розмір орендної плати не може бути меншим 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до мінімальних обмежень, визначених у підпункті 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, що, у свою чергу, є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору оренди, про що зазначено у постанові Верховного Суду України від 20.11.2012 року у справі N 28/5005/640/2012.

Так,відповідно до матеріалів справи, позивач листом звернувся до відповідача ( а.с. 31) про надання грошової оцінки землі в зв'язку з поновленням договору оренди земельної ділянки.

Однак жодного доказу про те, що позивач відмовився від внесення змін до договору оренди в зв'язку з прийняттям Радою рішення про затвердження ставок орендної плати за користування землею в межах міської ради, відповідачем в обґрунтування апеляційних вимог не надано.

Крім того,згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20.11.2012 року у справі N 28/5005/640/2012, надсилання пропозицій про внесення змін до договору оренди є виключно правом, а не обов'язком орендодавця, тому недотримання вимог частини другої статті 188 Господарського кодексу України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди земельної ділянки не позбавляє особу права звернутися до суду з позовом про зміну умов договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору.

Конституційний Суд України у рішенні № 7-рп/2009 від 16.04.2009 зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Крім того, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України, за II півріччя 2012 р., відповідно до яких реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін можлива лише за наявності рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. За змістом п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" за відсутності такого рішення неможливо зобов'язати цей орган у судовому порядку укласти такий договір або поновити його.

З огляду на те, що Вишневою міськрадою від 04.11.2011 прийнято рішення про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 0,1012га по вул. Чорновола,47 м. Вишневого від 02.01.2004 укладеного з МКП «Символ» строком на 10 років, відсутність, спрямованих на розірвання договору оренди дій, чи спонукання до укладання додаткової угоди, внесення змін до договірних правовідносин, відсутність доказів, що з боку позивача вчинялись дії з ухиляння від виконання договірних зобов'язань, колегія суддів вважає висновки місцевого суду про задоволення позовних вимог ґрунтовними.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а рішення господарського суду є обґрунтованим і таким, що відповідає чинному законодавству.

Керуючись ст. ст. 99, 101,103,105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вишневої міської ради залишити без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 24.11.2015року у справі № 911/4332/15- без змін.

Матеріали справи повернути господарському суду Київської області.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді М.Л. Яковлєв

С.А. Гончаров