ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"01" квітня 2016 р.№ 916/764/16

Суддя Д'яченко Т.Г., розглянувши матеріали вх. № 822/16

За позовом: Виконувача обов'язків керівника Одеської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області в особі Державного закладу "Дорожня лікарня Державного підприємства "Одеська залізниця"

До відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Про: розірвання договору, зобов'язання повернути майно та стягнення 15511,33 грн.

ВСТАНОВИВ: Виконувач обов'язків керівника Одеської місцевої прокуратури №2 звернувся до господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області в особі Державного закладу "Дорожня лікарня Державного підприємства "Одеська залізниця" з позовною заявою (вх. №822/16 від 30.03.2016р.), в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державного бюджету заборгованість з орендної плати у розмірі 9288,65 грн. та пеню у розмірі 6222,68 грн., розірвати договір оренди нерухомого майна від 13.04.2011р., договір від 28.12.2011р. та від 21.05.2014р. про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 13.04.2011р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та зобов'язати відповідача повернути балансоутримувачу Державного закладу "Дорожня лікарня Державного підприємства "Одеська залізниця" не житлове приміщення 1-го поверху будівлі харчблоку, площею 24 кв. м, вартістю 119200 грн., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У розумінні положень ст. ст. 1,2 Закону України „Про судовий збір" судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат, а платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду. При цьому, органи прокуратури, відповідно до Закону України „Про судовий збір" не звільняються від сплати судового збору.

Як встановлено судом, позовна заява Виконувача обов'язків керівника Одеської місцевої прокуратури №2 не містить належних доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України „Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно положень ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви не майнового характеру встановлено у розмірі 1 мінімальної заробітної плати, ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено у розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України „Про Державний бюджет на 2016 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2016 р. складав 1378 грн.

При цьому, згідно до п. 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. за №7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Згідно даних інформаційного листа Державної судової адміністрації України від 10.11.2011 р. №12-6621/11 документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

З урахуванням положень п. 2.21. Постанови Пленуму ВГСУ „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року №7 платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Як встановлено судом, до матеріалів позовної заяви додано не завірену копію платіжного доручення № 266 від 28.03.2016р. на суму 2020,67 грн., що у відповідності до п.2.21. Постанови Пленуму ВГСУ від 21 лютого 2013 року №7 не може вважатись належним доказом сплати судового збору.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу представників прокуратури на необхідність вірного визначення розміру судового збору за подання даного позову, з урахуванням вимог ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір" та п. 2.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. за №7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Відсутність у матеріалах позовної заяви належних доказів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі позивачем засвідчує невиконання ним вимог ст.57 ГПК України та є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає поверненню без розгляду на підставі п. 4 ч.1 ст.63 ГПК України.

З урахуванням ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви, за загальним правилом, не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду, після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4 ч.1 ст.63, ст. 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Виконувача обов'язків керівника Одеської місцевої прокуратури №2 в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області в особі Державного закладу "Дорожня лікарня Державного підприємства "Одеська залізниця" (вх. ГСОО №822/16 від 30.03.2016р.) - повернути без розгляду.

Додаток: позовна заява з доданими документами на 29 аркушах.

Суддя Т.Г. Д'яченко