ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 р. Справа № 909/175/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А. , секретар судового засідання Кучма І. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул.Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001;

до відповідача: Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго",

вул. Б.Хмельницького, 59 А, м.Івано-Франківськ,76007;

про стягнення заборгованості в сумі 4107753,74 грн.

за участю :

від позивача: ОСОБА_1 ( довіреність №14-182 від 15 липня 2014року)

від відповідача: ОСОБА_2 ( довіреність № 20/870 від 18.06.2015року)

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ПАТ "НАК "Нафтогаз України", звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом, в якому просить суд, стягнути з відповідача - ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", заборгованість в сумі 4 107 753,74грн., з яких: 639626,62грн. пеня, 3 % річних - 326867,69грн. 3141259,43грн. інфляційних нарахувань.

Представник позивача, в судовому засіданні, підтримав позовні вимоги, вказуючи при цьому на:

- укладення між сторонами Договору купівлі-продажу природного газу №13/2634-ТЕ-15 від 28.12.12р., на виконання умов якого, Продавець/позивач передав у власність Покупця/відповідача, природний газ ;

- п. 7.2. Договору, відповідно до якого, за порушення строків оплати спожитого природного газу, у відповідача в наявності зобов'язання сплатити 63 9626,62грн. - пені;

- приписи ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі якої, відповідачу нараховано 3 % річних - 326867,69грн. 3141259,43грн. інфляційних нарахувань. ;

- приписи ст.ст. 525, 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні наявність порушень в частині вчасності оплати визнав, подав відзив на позов № 20/735 від 23.03.2016року ( вх. 4051/16 від 24.03.2016року). Що стосується нарахованих позивачем штрафних санкцій, то останні визнаються відповідачем частково, а саме , 3% річних в сумі 610,20грн., інфляційні втрати в сумі 281 032,96грн. (контррозрахунок, у матеріалах справи - додаток до відзиву на позовну заяву).

Крім того, представник відповідача просить суд в порядку ст.551 Цивільного кодексу України, зменшити розмір пені, обґрунтовуючи звернення вкрай складним фінансовим становищем та збитковістю підприємства та особливість виробничо-господарського характеру діяльності відповідача - природний газ, що поставляється позивачем, використовується відповідачем, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та бюджетними організаціями, значну суму заборгованості останніх перед відповідачем, що підтверджується Звітом про фінансові результати стан ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" за 2015рік, Звітом про фінансовий стан ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", тощо.

Враховуючи, що розмір нарахованої позивачем пені є надмірно великим порівняно з сумою основного боргу представник просить зменшити розмір нарахованої позивачем пені, усно зазначивши розмір зменшення - 90%.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, зважаючи на ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець/позивач) та ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (покупець/відповідач) укладено Договір купівлі-продажу природного газу №13/2634-ТЕ-15 від 28.12.12р.

Згідно п. п. 1.1.,1.2. Договору, Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим Договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності). Відповідно до п.5.2.Договору, ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 1 091,00грн., крім того, ПДВ 20% - 218,20грн., всього 1 309,20грн.

Приймання - передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання - передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання - передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригінала акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. п. 3.3.,3.4. Договору).

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Частину основного боргу, пені, 3 % річних та інші нарахування (нарахованих з 14 лютого 2013 року по 8 квітня 2014 року включно) було стягнуто рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 25 червня по справі № 909/516/14., а саме стягнуто з відповідача на користь позивача 19590592,16грн. заборгованості, 1342537,90 грн. пені, 757944,24 грн. 3% річних, 760629,34 грн. інфляційних втрат, 73080,00 грн. судового збору. В решті позову відмовлено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25 вересня 2014року та постановою Вищого господарського суду України від 5 листопада 2014 року у справі 909/516/14 апеляційну та касаційну скарги позивача залишені без задоволення. Таким чином, сума основного боргу, штрафні санкції, 3 % річних та інфляційні нарахування поведені до 8 квітня 2014 року (включно), не є предметом даного спору.

Відповідно до п. 6.1. Договору, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач свої зобов'язання за Договором виконав, проте допустив порушення встановленого договором строку виконання.

Відповідно до п. 7.2. Договору невиконання покупцем пункту 6.1. умов Договору він у безспірному зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У відповідності до зазначених норм чинного законодавства та п. 7.2. Договору , за порушення строків виконання грошових зобов'язань по Договору, позивачем здійснено нарахування пені, сума якої, станом на дату остаточного розрахунку, за розрахунком позивача, становить 639626,62грн.

Згідно з пунктом 7.1. Договору, за невиконання або неналежне в договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачень законодавством України, а також цим Договором.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити сум урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інші відсотків.

Оскільки відповідачем умови Договору щодо оплати отриманого природного газу виконані несвоєчасно, останній зобов'язаний сплатити на користь позивача суму урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три річних від простроченої суми.

За розрахунком позивача, 3 % річних від несвоєчасно сплаченої заборгованості за період прострочення станом на дату остаточного розрахунку, складають 326867,69 грн.

Сума, на яку збільшилася сума основного боргу внаслідок інфляційних втрат за розрахунком позивача станом на дату остаточного розрахунку становить 3141259,43 грн.

Загальна сума, що заявлена позивачем становить 4107753,74 грн. ( розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов'язки виникають зокрема, з договору.

Договір купівлі-продажу природного газу №13/2634-ТЕ-15 від 28.12.12р., укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Нормою ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказує ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 25.06.2014 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.09.2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 19590592,16 грн. основного боргу, 1342537,90 грн. пені, 757944,24 грн. 3% річних, 760629,34 грн. інфляційних витрат, 73080,00 грн. відшкодування сплаченого судового збору. У позові щодо стягнення із відповідача 1349615,38 грн. пені, 1369,84 грн. 3% річних відмовлено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25 вересня 2014року та постановою Вищого господарського суду України від 5 листопада 2014 року у справі 909/516/14 апеляційну та касаційну скарги позивача залишені без задоволення.

Судами під час розгляду справи № 909/516/14 встановлено, що на виконання умов договору, позивачем було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму ,00грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками підприємств.

Приписами п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.2. Договору, у разі невиконання покупцем п. 6.1. Договору, він у безспірному порядку зобов"язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Якщо зобов"язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов"язки в тому числі передбачені ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України /боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом/.

Відповідно до ст. 61 Цивільного кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Дії відповідача є порушенням умов договору та норм чинного законодавства України, що є підставою для господарсько-правової відповідальності відповідно до Господарського кодексу України.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних, то судом встановлено, що позивачем невірно включено день фактичної сплати суми боргу у період часу, за який здійснюється нарахування штрафних санкцій.

В силу ч. 1 ст.252 Цивільного кодексу України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 Цивільного кодексу України). Частиною 5 ст. 254 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Крім того, відповідно до п.1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13 року № 14 день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань, 3% річних та пені.

Суд, на підставі ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, перевірив нарахування позивачем відповідачу 3% річних та інфляційних втрат та дійшов висновку про задоволення зазначених вимог за наступними періодами та у сумах:

3 % річних :

за зобов"язанням квітня з 09.04.2014року по 27.10.14року - 41 465,41грн.

за зобов"язанням жовтня 2013року з 09.04.2014року по 27.10.14року - 61 291,73грн.

за зобов"язанням листопада 2013року з 09.04.14 по 27.10.14 року - 85 560,36 грн.

за зобов"язанням грудня 2013року з 09.04.14року 27.10.14року - 136 939,99грн.

загалом 325 257,49грн.

інфляційні втрати:

за зобов"язанням квітня 2013року- з квітня 2014року по жовтень 2014року - 364 635,61грн.

за зобов"язанням жовтня 2013року- з квітня 2014року по жовтень 2014року - 538 982,92грн

за зобов"язанням листопада 2013року- з квітня 2014року по жовтень 2014року-752 394,69грн.

за зобов"язанням грудня 2013року - з квітня 2014року по жовтень 2014року - 1 204213,25грн.

загалом 2 860 226,47грн.

Отже враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що до стягнення належить 3% річних в розмірі 325 257,49грн. та інфляційні втрати в розмірі 2860226,47грн.

В частині стягнення з відповідача 281 032,96грн. інфляційних втрат - відмовити.

В частині стягнення з відповідача 1610,20грн. 3% річних - відмовити.

Крім того, суд привів розрахунок пені, розмір якої становить за зобов"язанням жовтня з 15.11.2013року по 15.05.2014року та з 09.04.14року по 13.05.2014року - 62303,15грн, за зобов"язанням листопада з 09.04.14року по 13.06.2014року - 170132,40грн, за зобов"язанням грудня - з 09.04.14року по 13.07.2014року - 401103,12грн., загалом розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача становить - 633 538,67грн.

Разом з тим, об"єктивно оцінивши вимогу позивача про стягнення з відповідача пені, загальна сума якої, згідно здійсненого судом перерахунку, складає 633 538,67грн, суд приходить до висновку, що такий розмір пені є надмірно великим.

Норми п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, надають право суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Аналогічне положення міститься і в ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Врахувавши відсутність вини відповідача у виникненні спору, особливість виробничо-господарського характеру діяльності відповідача - природний газ, що поставляється позивачем, за укладеним Договором №13/2634-ТЕ-15 від 28.12.12р., використовується відповідачем, виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та бюджетними установами, які своєчасно не здійснюють розрахунки за надані відповідачем послуги , вкрай важкий фінансовий стан та збитковість підприємства, що заслуговує на увагу, невідшкодування різниці в тарифах на теплову енергію перед відповідачем, що унеможливлює своєчасну оплату поставленого позивачем природного газу (відповідно до розрахунку обсягу заборгованості з різниці в тарифах на послуги з теплопостачання та підігріву води, що надані населенню ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", станом на 25.01.2016року, борг з різниці в тарифах становить 33,1грн.), зважаючи на те, що розмір нарахованої позивачем пені є надмірно великим, а сплата неустойки зачепить не лише майнові інтереси відповідача, а й інтереси населення та бюджетних установ, зокрема, щодо можливості постачання їм теплової енергії, а також те, що порушення відповідачем зобов"язання не потягло за собою значних збитків для позивача, суд вважає за можливе, зменшити розмір нарахованої пені на 50% та стягнути з відповідача 316 769,34грн. - пені.

В частині стягнення з відповідача 316 769,34грн. пені.- відмовити.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на вимоги ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, на основі вище викладеного, стягненню в судовому порядку підлягає 3% річних в розмірі 325 257,49грн., інфляційні втрати в розмірі 2 860 226,47грн. та 316 769,34грн. пені..

В частині стягнення 281 032,96грн. інфляційних втрат 1610,20грн. 3% річних та 316 769,34грн. пені. - відмовити.

Судові витрати, за правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, судом взято до уваги п.4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.13р., згідно якого, у разі коли господарський суд на підставі п.3 ч.1 ст.83 ГПК України зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов"язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 204, 252, 253, 254, 509, 525, 526, 530, 599, 611, 625, 629, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 43, 49, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

позов ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до відповідача ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про стягнення заборгованості в сумі 4107753,74грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", вул. Б.Хмельницького, 59 А, м.Івано-Франківськ, 76007 (ідентифікаційний код 03346058) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул.Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001 (ідентифікаційний код 20077720) 3% річних в розмірі 325 257,49грн. (триста двадцять п'ять тисяч двісті п'ятдесят сім грн.49коп.), інфляційні втрати в розмірі 2 860 226,47грн. (два мільйони вісімсот шістдесят тисяч двісті двадцять шість грн. 47коп.) та 316 769,34грн. пені. (триста шістнадцять тисяч сімсот шістдесят дев'ять грн.34коп.) та 52533,80грн. (п'ятдесят дві грн. п'ятсот тридцять три грн. 80окп.) судового збору.

Видати наказ.

В частині стягнення з ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", вул.Б.Хмельницького, 59 А, м.Івано-Франківськ, 76007 (ідентифікаційний код 03346058) 281 032,96грн. інфляційних втрат 1610,20грн. 3% річних та 316 769,34грн. пені. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.04.16

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.