РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Справа № 918/1383/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Савченко Г.І.

суддя Демидюк О.О. ,

суддя Павлюк І. Ю.

при секретарі судового засідання Левчук В.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (дов. №329 від 15.12.2015 р.)

відповідача - ОСОБА_2 (дов. №4/2016 від 22.01.2016 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області на рішення господарського суду Рівненської області від 25.02.2016 р.

у справі № 918/1383/15 (суддя Горплюк А.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Будівельно-монтажне управління №33"

до ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області

про стягнення в сумі 526854 грн. 14 коп.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Будівельно-монтажне управління №33" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про стягнення в сумі 526854 грн. 14 коп., з яких 290000 грн. 00 коп. сума основної заборгованості, 18067 грн. 40 коп. 3% річних, 218796 грн. 74 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 05.03.2013 р. Приватним акціонерним товариством "Будівельно-монтажне управління №33" та ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області було укладено договір на капітальний ремонт №5/13. Вказує, що на виконання умов договору Приватним акціонерним товариством "Будівельно-монтажне управління №33" було виконано роботи на загальну суму 290000 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та актом №1 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в. Вказує, що ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області роботи не оплатило, чим порушує положення договору та законні інтереси позивача.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 25.02.2016 р. у справі №918/1383/15 задоволено позов Приватного акціонерного товариства "Будівельно-монтажне управління №33" до ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про стягнення в сумі 526854 грн. 14 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 Міністерства Внутрішніх Справ України в Рівненській області на користь Приватного акціонерного товариства "Будівельно-монтажне управління №33" 290000 грн. 00 коп. основного боргу, 18067 грн. 40 коп. 3% річних, 218796 74 коп. інфляційних втрат та 7902 грн. 81 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального і процесуального права.

Зокрема, скаржник у апеляційній скарзі звертає увагу, що суд першої інстанції не врахував той факт, що договір на капітальний ремонт №5/13 від 05.03.2013 укладено з порушенням приписів Бюджетного кодексу України, що фактично свідчить про його недійсність.

Також, на думку скаржника, судом першої інстанції не враховано, що в основу спірного договору покладено рішення Рівненської обласної ради від 20.06.2013 р. №946, якого на момент укладення договору не існувало.

Також, скаржник звертає увагу на безпідставність стягнення відсотків річних та інфляційних у звязку із відсутністю вини УМВС України у Рівненській області щодо прострочення виплати суми основного боргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує її доводи, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 29.03.2016 р. представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у ній.

Представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у відзиві.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2013р. Приватним акціонерним товариством "Будівельно-монтажне управління №33" (надалі Генпідрядник) та ОСОБА_3 Міністерства Внутрішніх Справ України в Рівненській області (надалі замовник) було укладено Договір №5/13 на капітальний ремонт /а.с. 46-48/.

Відповідно до п.1.1. договору, генпідрядник зобов'язується у 2013 році виконати замовникові відповідно до умов цього договору власними та залученими силами і засобами всі передбачені замовленням роботи по обєкту "Капітальний ремонт навчального центру працівників ОВС в Рівненській області в системі службової підготовки в с. Городок по вул. Барона Штейнгеля, 90" а замовник зобовязується прийняти та оплатити роботи по обєкту.

Згідно з п. 4.1 договору, вартість робіт згідно даного договору становить 290000 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 20% - 48333 грн. 33 коп.

Відповідно до п.5.1. та п.5.2. договору, оплату за виконані роботи, згідно договору, проводить замовник, за наявністю підписаних форм КБ-2В та КБ-3 представниками замовника та генпідрядника. Розрахунки проводяться шляхом:

- фінансування виконаних робіт здійснюється на підставі актів форми КБ-2В, КБ-3, підписаних уповноваженими представниками замовника та генпідрядника в кінці місяця, протягом трьох днів після підписання актів робіт.

- вартість матеріалів замовника враховується в актах приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2В) та довідки про вартість виконаних робіт (КБ-3).

- кінцеві розрахунки між замовником та генпідрядником проводиться на протязі пяти днів після підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Датою завершення робіт є дата підписання акта здачі-приймання робіт замовником (п. 6.2. Договору).

Згідно п. 11.1. договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

Договір підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками сторін.

На виконання умов договору Приватне акціонерне товариство "Будівельно-монтажне управління №33" виконало обумовлені в даній угоді будівельні роботи на загальну суму 290000 грн. 00 коп. Факт виконання та вартість цих робіт підтверджується наявними в матеріалах справи копіями довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати форми №КБ-3 за жовтень 2013р., а також акту приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за жовтень 2013р. Зазначені вище акт та довідка містять посилання на договір №5/13 на капітальний ремонт від 05.03.2013р., підписані обома сторонами та скріплені їх печатками /а.с.49-55/. При цьому, факт виконання ремонтних робіт не заперечується відповідачем, претензії щодо якості виконаних робіт у відповідача відсутні.

В порушення прийнятих на себе зобов'язань за договором відповідач результати виконаних підрядних робіт не оплатив, докази оплати суду не надав.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів враховує наступне.

На умовах договору №5/13 від 05.03.2013р. між сторонами виникли правовідносини з будівельного підряду.

Відповідно до ст.875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язаний збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник - надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Норми ч.4 ст.882 ЦК України передбачають, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначених Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначенні на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Оскільки доказів сплати боргу відповідач суду не подав, заборгованість ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області перед Приватним акціонерним товариством "Будівельно-монтажне управління №33" з оплати виконаних ремонтних робіт за договором підряду складає 290000 грн. 00 коп.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 290000 грн. 00 коп. заборгованості є обґрунтованими, підставними, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, позивач, враховуючи несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті виконаних будівельних робіт, за період з 04.11.2013 р. по 01.12.2015 р. нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 18067 грн. 57 коп. та інфляційні втрати в розмірі 218796 грн. 74 коп. /а.с. 8-9/.

Згідно із ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку 3% річних, колегія суддів дійшла висновку про його законність, обґрунтованість та арифметичну правильність. Враховуючи наведене, що позовні вимоги в частині стягнення 18067 грн. 57 коп. річних за період з 04.11.2013р. по 01.12.2015р. підлягають задоволенню.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат, суд встановив, що інфляційні втрати становлять 229100 грн. 86 коп. Враховуючи, що позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у меншому розмірі, а суд не може самостійно, з власної ініціативи, вийти за межі позовних вимог, підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення інфляційних втрат за період з з 04.11.2013р. по 01.12.2015р. в сумі 218796 грн. 74 коп.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, доводи відповідача, стосовно звільнення від виконання зобов'язань щодо оплати виконаних будівельних робіт у зв'язку із тим, що договір №5/13 на капітальний ремонт від 05.03.2013р. не зареєстрований в секторі юридичного забезпечення, не подавався до управління фінансового забезпечення та офіційно відсутній в ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, судом відхиляються як необґрунтовані, оскільки зазначені обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов'язання.

Колегія суддів звертає увагу, що Приватне акціонерне товариство "Будівельно-монтажне управління №33" не мало і не могло мати можливості перевіряти реєстрацію в секторі юридичного забезпечення, подання до управління фінансового забезпечення, а також офіційну наявність договору №5/13 на капітальний ремонт від 05.03.2013р. в ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності. Верховний Суд України у своїй постанові від 15.05.2012р. у справі №3-28гс12 вказав, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для не проведення розрахунків, на підставі частини 2 статті 617 ЦК України та частини 2 статті 218 ГК України. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність відповідача та не є підставою для звільнення від відповідальності за порушене зобовязання.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі, щодо порушення ст. 48 Бюджетного кодексу України, оскільки вказаною нормою врегульовано порядок задоволення вимог фізичних і юридичних осіб щодо відшкодування збитків та/або шкоди за зобов'язаннями, взятими розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень. При цьому, у даній справі позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків та/або шкоди за зобов'язаннями не заявлялися. Заявлені до стягнення суми є оплатою за фактично виконані ремонтні роботи, а стягнення 3% річних та інфляційних не є збитками чи відповідальністю в розумінні чинного законодавства.

Колегія суддів також враховує, що рішенням Рівненської обласної ради від 20.06.2013 р. №946 відповідно до Обласної комплексної програми профілактики злочинності та правопорушень на 2011-2015 роки було заплановано виділення коштів на проведення капітального ремонту навчального центру працівників ОВС в Рівненській області в системі службової підготовки в с.Городок по вул.Барона Штейнгеля,90 в сумі 290000 грн. /а.с. 85-91/. Станом на жовтень 2013 року (завершення та прийняття виконаних ремонтних робіт, підписання відповідних актів) вказане рішення Рівненської обласної ради було чинним. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме лише посилання у спірному договорі від 05.03.2013 р. на рішення Рівненської обласної ради від 20.06.2013 р. №946 не є підставою для визнання договору недійсним.

Таким чином, місцевим господарським судом повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин не вбачається підстав, визначених ст. 104 ГПК України, для скасування рішення місцевого господарського суду.

Витрати на судовий збір за подання апеляційної скарги в силу приписів ст.49 ГПК України покладаються на скаржника у зв'язку із відмовою у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 99,101,103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області на рішення господарського суду Рівненської області від 25.02.2016 р. у справі № 918/1383/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 25.02.2016 р. у справі № 918/1383/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи №918/1383/15 повернути до господарського суду Рівненської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І. Ю.