УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24.03.2016№ 910/5079/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., розглянувши матеріали позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Гамазин», м. Київ,

до приватного підприємства «Україна Молода», м. Київ,

про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення 85 239 грн. матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гамазин» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про:

- визнання недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право на недоторканість ділової репутації інформації про Товариство, поширену на шпальтах щоденної інформаційно-політичної газети «Україна Молода» власником газети - приватним підприємством «Україна Молода» (далі - Підприємство) шляхом публікації у випуску від ІНФОРМАЦІЯ_1, номер НОМЕР_1, статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме така інформації:

назву статті «ІНФОРМАЦІЯ_2»;

«досі авторки ніколи не стикалися ні з чим подібним, що відбулося з їхнім рукописом у видавництві братів ОСОБА_1.»;

«Брати-видавці втрутились в упорядницьку діяльність культурологів. Зокрема, не вмістили у книзі перелік літератури, яку використовували в роботі пані ОСОБА_2 і ОСОБА_3. А це ставить під сумнів правдивість книги і репутацію авторів.»;

«Автори звернулися до братів по роз'яснення. І тут почалися дивовижі. «Коли ми хотіли забрати акти про виконану роботу, секретарка сказала, що документи з архіву «кудись зникли» разом із договором, який ми підписали 15 березня 2012 року. Мовляв, ОСОБА_1 узяв їх до свого кабінету, - розповіла ОСОБА_2. - Однак у нас примірники договору збереглися». ОСОБА_1 дивувався: «Не розумію, у чому проблема?». Авторки пояснили: «Коли нам запропонували написати для видавництва «Зелений Пес» книгу про народні свята для дітей - ми погодилися. І працювали над книгою, як над своїм твором. Вклали в неї власні записи, тексти. Ми б цього не робили, якби знали, що «нашемо на хазяїна». І що бачимо в результаті?» Брати відпарирували: «Ми дуже задоволені співпрацею з вами, ваші прізвища вказані на титульній сторінці, текст писали все-таки ми, звісно, за вашим упорядкуванням, наше прізвище вказано великими літерами тільки тому, що так книжка буде краще продаватися». Утім, коли авторки запропонували видавцям позначити в примірнику

верстки, де там власне капранівське тексти, відповідь була така: «Можна написати, що ми створили літверсію, літредакцію - як завгодно. На нашу, як видавців, думку, робота укладача сама но собі цінна та важлива, ніж текстовика». Дивне визначення в галузі книговидавництва - «текстовик», чи не так?; Ця «совкова» практика означає, що «хазяїн», бажаючи видати «свою» книгу, наймає для її написання «текстовиків»-рабів. А чому б і ні? Чим брати ОСОБА_1 гірші за ОСОБА_4 чи ОСОБА_5? Тим паче, коли ж їм писати, якщо постійно зайняті: то концерти, то презентації, то поїздки...»:

«Таким чином, видання книжки «Веселих свят!» під іменем братів ОСОБА_1 - це брутальне порушення авторського права, яке переслідується законом.»;

- зобов'язання Підприємства спростувати недостовірну інформацію, поширену Підприємством у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» на шпальтах щоденної інформаційно-політичної газети «Україна Молода», не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили, наступного змісту:

«СПРОСТУВАННЯ»

Щоденна інформаційно-політична газета «Україна Молода» повідомляє, що інформація, оприлюднена у Статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», на шпальтах щоденної інформаційно-політичної газети «Україна Молода» (випуск номер НОМЕР_1), яка стосується видавництва ТОВ «Гамазин» є недостовірною, принижує та порушує ділову репутацію підприємства, а також не відповідає дійсності, в зв'язку з цим,

спростовує інформацію, що була поширена шляхом публікації вищевказаної статті, а саме: допущені некоректні висловлювання, наклепи га образи на адресу Товариства»;

- стягнення з Підприємства 85 239 грн. матеріальної шкоди.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

У пункті 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Позивачем на підтвердження сплати судового збору подано роздруківку платіжного доручення від 10.03.2016 №534 з сайту https:/cb.privatbank.ua/p24/c2b_pp.

Отже, додана до позовної заяви роздруківка платіжного доручення від 10.03.2016 №534 не є належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з частиною третьою статті 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 63 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Гамазин» без розгляду.

Суддя О. Марченко