ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Справа № 6/5005/2718/2012
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого : Кравчука Г.А.,

суддів: Коробенка Г.П., Мачульського Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу арбітражного керуючого-ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Гермес"
на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016
у справі Господарського суду№ 6/5005/2718/2012 Дніпропетровської області
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Гермес"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Багатопрофільна корпорація "Січеслав"
простягнення 257 558,09 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

скаржника: не з'явились; позивача: не з'явились;
відповідача: не з'явились;

В С Т А Н О В И В:

У березні 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю "Гермес" (далі - Товариство "Гермес") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог № б/н від 17.04.2012 (т. 1, а. с. 68), просило стягнути на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "Багатопрофільна корпорація "Січеслав" (далі - Товариство "Січеслав") 257 558,09 грн. заборгованості, яка складається з основної заборгованості у розмірі 249 608,24 грн. та пені у розмірі 7 949,85 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2012, залишеним без змін в апеляційному та касаційному порядку, позовні вимоги Товариства "Гермес" задоволено частково, стягнуто з Товариства "Січеслав" на користь Товариства "Гермес" 249 608,24 грн. основної заборгованості, у стягненні 7 949,85 грн. пені відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2013 (суддя Коваленко О.О.) за заявою сторін № б/н від 01.02.2013 затверджено мирову угоду між сторонами.

У лютому 2016 року арбітражний керуючий-ліквідатор Товариства "Гермес" Юдицький О.В. (далі - арбітражний керуючий) звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2013 як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 (колегія суддів: Білецька Л.М., Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.) апеляційну скаргу арбітражного керуючого на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2013 з доданими до неї документами повернуто скаржнику без розгляду, у зв'язку з відмовою у задоволенні клопотання про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Арбітражний керуючий звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016, якою йому відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2013, та направити справу до суду апеляційної інстанцій для розгляду апеляційної скарги по суті. Викладені у касаційній скарзі вимоги арбітражний керуючий обґрунтовує посиланням на обставини справи та зазначає про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом положень ст. ст. 43, 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Інші особи, які беруть участь у справі, не скористались правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та відзив на касаційну скаргу арбітражного керуючого до Вищого господарського суду України не надіслали, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту, який оскаржується.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарським судом другої інстанції норм процесуального права при прийнятті ухвали, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга арбітражного керуючого не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відмовляючи арбітражному керуючому в задоволенні заяви про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги суд апеляційної інстанції виходив з того, що скаржником не було наведено поважних причин пропуску процесуального строку, а необізнаність арбітражного керуючого про існування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2013 не є такою поважною причиною.

Частиною першою ст. 93 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

За приписами частини другої вказаної статті ГПК України, апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

У разі пропуску строку на подання апеляційної скарги сторона має право в порядку ст. 53 ГПК України звернутися до суду з мотивованим клопотанням про відновлення пропущеного строку.

Відповідно до статті 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Абзацом 8 пункту 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Таким чином, в кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

При цьому, як вірно наголошено судом апеляційної інстанції, поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку і лише сам факт подання скаржником клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду відновити цей строк.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи оскаржувану ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі було винесено 19.02.2013, вона набрала законної сили, строк на її апеляційне оскарження закінчився 25.02.2013 (останній день строку припадає на вихідний день), тоді як, з апеляційною скаргою на вказане рішення арбітражний керуючий звернувся лише 26.01.2016, тобто із значним пропуском процесуального строку, встановленого частиною першою ст. 93 ГПК України.

За висновками господарського суду апеляційної інстанції, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19.08.2014 у справі № 3-59гс14, необізнаність арбітражного керуючого про існування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2013 не є поважною причиною пропуску строку для її апеляційного оскарження.

При відмові у поновлені пропущеного процесуального строку судом апеляційної інстанції також враховано мотиви заявлення апеляційної скарги та цілком вірно зазначено про те, що згідно вимог ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий не позбавлений можливості окремо звернутися з заявою про спростування або визнання недійсними правочинів (договорів) або майнових дій.

Згідно абз. 2 пункту 9 та абз. 5 пункту 16 роз'яснень Вищого господарського суду України, викладених у інформаційному листі від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 заява про спростування або визнання недійсними правочинів (договорів) або майнових дій в порядку ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" може бути подана виключно у межах провадження у справі про банкрутство.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з наведеними висновками апеляційного господарського суду, вважає їх правомірними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги арбітражного керуючого такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не впливають на них.

За результатами перегляду справи в касаційному порядку, враховуючи підставність та належну обґрунтованість відмови апеляційного господарського суду у поновленні арбітражному керуючому пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2013, колегія суддів касаційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції, у зв'язку із чим вона підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що ухвала Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 відповідає нормам процесуального права, доводи касаційної скарги арбітражного керуючого не спростовують висновків господарського суду другої інстанції, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу арбітражного керуючого-ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Гермес" залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 у справі № 6/5005/2718/2012 Господарського суду Дніпропетровської області - без змін.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Суддя Г.П. Коробенко

Суддя Г.М. Мачульський