ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. Справа № 925/1666/14

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Черкаській області, м. Черкаси, вул. Вернигори, 17

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Шрамківський молочно-тваринницький комплекс», Черкаська область, Драбівський район, смт. Шрамківка, вул. Пролетарська, 1-а

про стягнення 1 064 410,24 грн. збитків, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону надр,

за участю представників сторін:

прокурор: Ситник Т.А. прокурор відділу за посадою;

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю,

Заступник прокурора Черкаської області звернувся в господарський суд Черкаської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Черкаській області з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Шрамківський молочно-тваринницький комплекс» про стягнення 1 064 410,24 грн. збитків, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону надр, та відшкодування судових витрат.

09.10.2014р. провадження у справі було зупинено до розгляду справи №823/2644/14 в Черкаському окружному адміністративному суді.

Ухвалою суду від 10.03.2016р. провадження у справі поновлено.

До початку судового засідання, що відбулось 09.10.2014р., представник відповідача подав до суду відзив від 06.10.2014р. вих. №139 на позовну заяву (з додатками), в якому просить в задоволенні позову просить відмовити повністю, оскільки, враховуючи наявність у відповідача дозволів на спеціальне водокористування, підземні води використовуються товариством не самовільно, а з дозволу держави. Дії позивача щодо використання Методики з метою розрахунків збитків та як наслідок - направлення претензії відповідачу - є неправомірними, видобута вода використовується для власних господарських потреб.

До початку судового засідання прокурор подав до суду клопотання від 22.03.2016р. №0512-85711вих16 про відкладення розгляду справи у звязку з передачею матеріалів по можливій перевірці СТОВ «Шрамківський молочно-тваринницький комплекс» в архів. Для виконання вимог суду щодо надання доказів необхідний додатковий час.

Суд відхилив клопотання прокурора про відкладення розгляду справи, оскільки прокурор мав достатньо часу для підготовки документів на виконання ухвали суду.

До початку судового засідання представник позивача подав до суду додаткове письмове пояснення від 21.03.2016р. №10-09/720, в якому позов прокурора просить задовольнити у повному обсязі. Проведеною перевіркою встановлено, що основним видом діяльності СТОВ «Шрамківський молочно-тваринницький комплекс» є ведення сільськогосподарського виробництва у процесі якого використовуються підземні води. Також згідно даних звіту форми №2-ТП (водогосп) СТОВ «Шрамківський молочно-тваринницький комплекс» використовує воду для сільськогосподарських потреб. Тобто, підземні води використовуються у цілях, які не передбачені ст. 23 Кодексу України про надра. Враховуючи, що спеціальний дозвіл на користування надрами у СТОВ «Шрамківський молочно-тваринницький комплекс» відсутній, що є порушенням Кодексу України про надра, до нього було направлено претензію про відшкодування завданих збитків самовільним користуванням надрами (підземними водами). Розрахунок збитків проведено згідно Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, завданих державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №389 від 20.07.2009р.

До початку судового засідання представник відповідача подав до суду додаткове обґрунтування своїх заперечень (вих. №4 від 16.03.2016р.) на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити повністю, оскільки постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.11.2014р. визнано протиправним та скасовано п.2 припису державної екологічної інспекції України в Черкаській області від 22.05.2014р. №197 в частині зобовязання СТОВ «Шрамківський молочно-тваринницький комплекс» отримати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземними водами). Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015р. дану постанову залишено без змін. Крім того, у звязку з відсутністю факту порушення законодавства СТОВ «Шрамківський молочно-тваринницький комплекс», у відповідача відсутній обовязок отримувати дозвіл на користування надрами.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, та просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав повністю, підтримав позицію прокурора та просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив повністю з підстав, викладених у відзиві на позову заяву та в доповненнях до відзиву.

Інших доказів учасниками не подано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

До прокуратури Черкаської області надійшло звернення Державної екологічної інспекції у Черкаській області щодо вжиття заходів представницького характеру органами прокуратури в їх інтересах щодо сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Шрамківський молочно-тваринницький комплекс» про стягнення збитків у розмірі 1064410,24 грн. внаслідок незаконного водокористування.

Установлено, що 20.05.2014р. Державною екологічною інспекцією у Черкаській області (надалі вживається скорочено ДЕІ) проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними реактивами сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Шрамківський молочно-тваринницький комплекс», за результатами якої контролюючим органом складено акт перевірки.

Згідно складеного позивачем акту, відповідачем здійснено самовільне використання підземної води із свердловини на виробничі потреби - в кількості 27 604 м3 без спеціального дозволу на користування надрами, що порушує вимоги ст.ст. 21, 23 Кодексу України про надра та ст. 44 Водного кодексу України.

За вказаним фактом ДЕІ у Черкаській області складено протокол про адміністративне правопорушення №008749 від 20.05.2014р. відносно директора товариства ОСОБА_3, який, будучи відповідальною посадовою особою, допустив порушення у сфері користування надрами, а саме їх самовільне використання. Згідно пояснень ОСОБА_3, які містяться у протоколі, останній фактично погодився з виявленими порушеннями.

Розглянувши вищезазначений протокол, інспекцією винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №008337 від 21.05.2014р. Вказана постанова у судовому порядку відповідачами не оскаржена.

Також, відповідно довідки №62 від 20.05.2014р., виданої інспекції директором товариства «Шрамківский МТК» та його головним бухгалтером, відповідачем за період з 25.04.2012р. по 20.05.2014р. використано на виробничі потреби 27604 м3 води.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що СТОВ «Шрамківський молочно-тваринницький комплекс» використовує підземні води не лише для господарсько-побутових потреб, господарсько-питного водопостачання, а й для виробничих потреб.

Разом з цим, товариством отримано дозвіл на спеціальне водокористування від 30.11.2012р. №Укр5604 - А14рк на строк до 31.12.2015р., відповідно до якого відповідач здійснює спеціальне водокористування для господарсько-побутових та виробничих потреб з двох свердловин, а саме:

1) свердловина №2199, глибина - 57 м, обєм добування - 20 м3/год;

2) свердловина №2486, глибина - 60 м, обєм добування - 40 м3/год.

Враховуючи викладене, Державною екологічною інспекцією в Черкаській області згідно з Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009р. №389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009р. за №767/16783, проведено розрахунок завданих державі збитків внаслідок самовільного користування відповідачем надрами, без дозвільних документів.

Відповідно до проведеного розрахунку, за період з 25.04.2012р. по 20.05.2014р. підприємством було використано 27 604 куб. м3 води. Враховуючи, що згідно зі ст. 325 Податкового кодексу України норматив збору за спеціальне водокористування в частині використання підземних вод в Черкаській області у 2014р. становив 0,3856 грн./100 м3, а тому розмір заподіяних СТОВ «Шрамківський молочно-тваринницький комплекс» збитків державі за використання підземних вод без спеціального дозволу на користування надрами, - становить 1064410,24 грн. відповідно, що є предметом спору.

Державною екологічною інспекцією 04.08.2014р. направлено претензію на адресу відповідача щодо відшкодування вказаної суми збитків у добровільному порядку.

На день пред'явлення позову, вказана претензія не виконана.

На думку прокурора, відповідач протягом спірного періоду використовував підземні води із свердловин в переважній більшості на виробничі потреби, що не дозволяє відповідачу користуватися підземними водами без отримання спеціального дозволу на користування надрами, чим заподіяно державі збитки, які підлягають відшкодуванню відповідачем.

На запитання головуючого присутні учасники заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення прокурора та представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

У відповідності з положеннями постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Предметом спору у справі є визначена прокурором вимога стягнення збитків, завданих державі відповідачем внаслідок самовільного користування надрами без дозвільних документів.

Суд враховує, що відповідно до приписів ст. 19 Конституції України органи влади можуть діяти лише у спосіб, визначений Законом.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Щодо визначення прокурором предмету спору.

В п.1 ст. 3 Господарського кодексу України унормовано, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 1 Водного кодексу України передбачено, що використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько - питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб.

Разом з тим, частинами 2, 3 ст. 2 Водного кодексу України передбачено, що водні відносини в Україні регулюються цим Кодексом, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» та іншими законодавчими актами. Земельні, гірничі, лісові відносини, а також відносини щодо використання та охорони рослинного і тваринного світу та об'єктів природно-заповідного фонду, атмосферного повітря, виключної (морської) економічної зони та континентального шельфу України, що виникають під час користування водними об'єктами, регулюються відповідним законодавством України.

Відповідно до ст. 46, 48 Водного кодексу України водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Згідно ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 44, ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (дозволи на спецводокористування видані відповідачу 08.07.2004р. та 30.11.2012р. відповідно).

Дозвіл на спеціальне водокористування видається: державними органами охорони навколишнього природного середовища - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення.

Відповідно до положень Водного кодексу України дозвіл на спеціальне водокористування - це документ, який засвідчує право певного суб'єкта господарювання на користування водними ресурсами (у тому числі і тих, що відносяться до корисних).

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин.

Відповідно до ст. 50 Водного кодексу України (у редакції, чинній на момент видачі дозволу на спецводокористування від 08.07.2004р. та від 30.11.2012р.) строки спеціального водокористування встановлюються органами, які видали дозвіл на спеціальне водокористування. Продовження строків спеціального водокористування за клопотанням заінтересованих водокористувачів здійснюється державними органами, що видали дозвіл на спеціальне водокористування.

Процедура погодження та видачі юридичним і фізичним особам дозволів на спеціальне водокористування визначається Порядком погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, що затверджений Постановою КМУ від 13.03.2002р. №321 (далі - Порядок №321).

Пунктом 5 Порядку №321 передбачені обов'язкові реквізити дозволу, один з яких є термін, на який видано дозвіл. Дозвіл скріплюється печаткою та підписом керівника органу, що його видав.

Як вбачається з дозволів на спеціальне водокористування СТОВ «Шрамківський МТК» від 08.07.2004р. (а.с. 85-89) та від 30.11.2012р. (а.с. 25-29) останні мають необхідні реквізити, такі як терміни його дії з 08.07.2004р. по 31.12.2012р. та з 01.01.2013р по 31.12.2015р, печатка та підпис керівника, що їх видали.

Як встановлено судом, 20.05.2014р. Позивачем, а саме державними інспекторами Іваненко Наталією Володимирівною та Скляр Сергієм Павловичем у господарстві відповідача проведено перевірку виконання вимог природоохоронного законодавства Відповідачем, за результатами якої Позивачем складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 20.05.2014р. (надалі - Акт перевірки).

Відповідно до переліку питань, що підлягають перевірні у п. 3.10 зазначено: «Спеціальний дозвіл на користування надрами (підземними водами) отримано» і інспектором поставлено позначку в колонці 5 (НВ), що в свою чергу означає: дотримання питання не вимагається від даного конкретно взятого об'єкта контролю (субєкта господарювання).

Отже, в Акті перевірки представниками позивача відображено, що від Відповідача не вимагається отримання дозволу на користування надрами (підземними водами), та вказано на відсутність порушення Відповідачем законодавства. Більше того, у переліку порушень вимог законодавства, виявлених під час перевірки, не зазначено встановлення факту самовільного користування ні надрами, ні підземними водами.

Відповідно до п. 4.22 Наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008р. №464 «Про затвердження Порядку організації та проведення перевірок субєктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2009р. за №18/16034 (надалі - Порядок) - у разі виявлення порушень вимог природоохоронного законодавства на підставі акта проведеної перевірки складається припис для їх усунення.

Відповідно до п. 4.23 Порядку даний припис складається у двох примірниках, один з яких не пізніше пяти робочих днів з дня складання акта надається керівнику суб'єкта господарювання чи уповноваженій ним особі для виконання. СТОВ «Шрамківський молочно-тваринницький комплекс» припису не отримувало, що є підтвердженням того, що під час перевірки інспекторами Держекоінспекції не було встановлено факту самовільного користування надрами (підземними водами) СТОВ «Шрамківський молочно-тваринницький комплекс», відповідно і відсутнє порушення законодавства України. Про існування припису Відповідач, в порушення вимог законодавства Позивачем, дізнався лише під час судового розгляду справи в адміністративному суді, та оскаржив п.2 Припису в частині зобов'язання Відповідача отримати дозвіл па користування надрами (підземними водами).

У протоколах про адміністративні правопорушення та у постановах про накладення адміністративного стягнення інспекторами позивача у графах:

- внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства державі заподіяна шкода (суть заподіяної шкоди) проставлено прочерк;

- в результаті чого порушенням заподіяно шкоду на суму, що розрахована відповідно до Методики, проставлено прочерк.

Отже, інспектори ДЕІ документально підтверджують, що шкода не заподіяна. Більш того, визнають винними посадових осіб Відповідача у порушенні ст. 82 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення у сфері поводження з відходами.

Як стверджує Відповідач, постанова про накладення адміністративного стягнення посадовим особам Відповідача не направлялась. Штраф, зазначений у ній, не сплачувався ні в добровільному, ні в примусовому порядку. У Відповідача немає інформації щодо пред'явлення виконавчого документа з цього факту посадовими особами Позивача. Отже, посилання Прокурора на те, що постанова про накладення адміністративного штрафу не оскаржувалась, не є доказом на користь Позивача та не враховується судом при прийнятті рішення.

Стосовно наявності підписів директора Відповідача про отримання другого екземпляра протоколу про адміністративне правопорушення Відповідач зазначив наступне: як вбачається з пояснень, викладених у ОСОБА_4 ОСОБА_3 (директора) від 22.09.2014р., у нього цього дня було погане самопочуття та він розписався де йому вказав інспектор, не маючи часу на ознайомлення зі змістом документа. Другі екземпляри документів йому надані не були, інспектори запевнили, що другі екземпляри завжди направляються поштою, та що значних порушень законодавства не виявлено.

Доводи відповідача в цій частині не спростовані позивачем та прокурором.

Статтею 19 Кодексу України про надра визначено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

При укладенні угод про розподіл продукції надра надаються в користування на підставі угоди про розподіл продукції з оформленням спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу.

Суд зазначає, що чинним законодавством передбачено обов'язок отримання господарюючими суб'єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому, спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом.

Такий виняток, зокрема, встановлений статтею 23 Кодексу України про надра, згідно якої землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

Отже, існують певні законодавчо визначені умови використання надр без надання спеціального дозволу, а саме:

1) наявність права власності або права користування на земельну ділянку, на якій здійснюється видобування підземних вод.

2) використання підземних вод для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови не перевищення об'єму водозабору підземних вод 300 куб. метрів на добу.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 61-64) СТОВ «Шрамківський МТК» є орендарем земельної ділянки, загальною площею 15,4 га в смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, на якій розміщені господарські будівлі, що підтверджується договором оренди землі від 03.04.2007р., який зареєстрований в Драбівському районному відділі Держкомзему України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.04.2007р. дані обставини не спростовані позивачем та прокурором.

Щодо твердження прокурора, що відповідач використовує воду не лише для господарсько-побутових потреб, господарсько-питного водопостачання, а й для виробничих потреб, суд дійшов такого висновку.

Як було зазначено вище, статтею 23 Кодексу України про надра встановлений виняток, згідно якого землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів видобувати підземні води для власних господарсько-побутових потреб, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Водночас чинне законодавство не містить норм, які б тлумачили поняття чи давали визначення поняття «господарсько-побутові потреби».

Проте, із системного аналізу приписів глави 11 (спеціальне водокористування для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення), глави 13 (особливості спеціального водокористування та користування водними об'єктами для потреб галузей економіки) Водного кодексу України та приписів глави 2 (надання надр у користування), глави 4 (плата за користування надрами) Кодексу України про надра вбачається, що законодавець відносить господарсько-побутові потреби до потреб населення, натомість, виробничі потреби підприємства охоплюються поняттями «водокористування для потреб галузей економіки» та «промислові потреби».

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом України в постанові від 01.04.2015р.

Згідно з частиною 7 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р., у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого відповідно до закону припускає неоднозначне тлумачення прав і обов'язків суб'єкта господарювання або органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб, рішення приймається на користь суб'єкта господарювання.

Обов'язковість отримання спеціального дозволу на користування надрами законодавець також пов'язує з продуктивністю водозаборів підземних вод, яка не повинна перевищувати 300 кубічних метрів на добу.

Забір води, який здійснюється Відповідачем відкрито зі свердловини №2486 за допомогою електронасоса НЦН-8 (інша свердловина №2199 резервна і не використовується), розташованої на території господарського двору на наданій СТОВ «Шрамківський МТК» в користування земельній ділянці, що підтверджено договором оренди землі від 03.04.2007р. та довідками Держземагенства у Черкаській області №3484, №3485 від 15.08.2014р., не перевищує 300 куб, метрів на добу, про що свідчать надані копії звітів форми №2-ТП за періоди 1, 2, 3, 4 кварталів 2013р., 1, 2 кварталів 2014р. В середньому видобування води становило в 2013р. 34,8 куб.м. на добу, в 2014р. 33,97 куб.м на добу.

СТОВ «Шрамківський МТК» здійснює водозабір з підземних вод для власних господарсько-побутових потреб.

У ході перевірки Відповідачем Позивачу була надана довідка про кількість видобутої води за період з 25.04.2012р. по 20.05.2014р. Представник відповідача пояснив суду, що в даній довідці були допущені помилки, оскільки довідка щодо обсягу видобутої води була написана під диктовку посадових осіб Позивача, у шаленому поспіху, та не усвідомлюючи різницю між поняттями видів користування (та за відсутності при складанні даної довідки посадової особи, відповідальної за охорону природного навколишнього середовища Відповідача). Дана довідка не може бути належним доказом, оскільки видана та підписана не уповноваженою на такі дії особою. Відповідачем на адресу Держекоінспекції надавались уточнені показники забраної води після виправлення технічної помилки (лист №120 від 22.08.2014р., який було направлено Позивачу 23.08.2014р. з проханням переглянути оскаржувану претензію). Проте Позивачем не були враховані уточнені показники. Таким чином, навіть розраховуючи розмір спричинених збитків, Позивач виходив з невірних первинних облікових даних.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач використовує підземні води для власних господарсько-побутових потреб у сільському господарстві, що підтверджується:

1) копіями звітів форми 2-ТП, в яких зазначено - гр. 13 Потреби сільського господарства, згідно з інструкцією щодо заповнення статистичної звітності №2-ТП (водогосп), затвердженої наказом Держкомстату від 30.09.1997р. №230 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 16.10.1997р. за №480/2284 (надалі зніт 2-ТП), державному обліку підлягає використання вод промисловими, будівельними, транспортними, сільськогосподарськими, та іншими підприємствами, організаціями і установами (надалі водокористувачі) незалежно від їх відомчого підпорядкування і форм власності, джерел водопостачання і приймачів зворотних вод (п. 1.2): сільськогосподарські водокористувачі, які мають власні водозабори із природних водних об'єктів, звітують по формі №2-ТП (водогосп) в загальному порядку згідно з даною інструкцією (п.2.7). Показник гр.13 «Фактично використано води з початку року на погреби сільськогосподарського водопостачання» відображає обсяг води, використаної на господарсько-питні погреби населення, тваринницькі комплекси, ремонтні майстерні, технічне обслуговування автотранспорту і механізмів тощо (наростаючим підсумком з початку року (п.5.11). Натомість згідно даної інструкції виробничі потреби показник графа 11 враховує повний обсяг використаної води для виробничих, технічних потреб, включаючи обсяг свіжої воли, що надходить на підживлення систем оборотного водопостачання. Отже, Відповідач, звітуючись по формі №2-ТП та відносячи обсяг використаної води у графу 13 звіту, - ще раз підтвердив, що використання води здійснюється ним не на виробничі потреби. Відповідно до Статуту Відповідача, основними видами господарської діяльності підприємства є вирощування зернових та технічних культур, розведення ВРХ;

2) копії клопотань, які надавалися для отримання дозволу па спеціальне водокористування, в яких зазначена ціль водокористування внутрішньогосподарські потреби;

3) довідка №119 від 22.08.2014р., в якій зазначено, що Відповідачем вода використовується на господарсько-побутові потреби.

Наявні докази свідчать, що Відповідач протягом періоду, що перевіряється, не порушував жодних вимог природоохоронного законодавства.

Прокурором не доведені належними доказами обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог.

Щодо визначення збитків, нарахованих та заявлених до стягнення з Відповідача.

Згідно «Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів», затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №389 від 20.07.2009р., вказана Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами).

При цьому, обов'язковою умовою для застосування цієї Методики є встановлення фактів самовільного використання за відсутності дозволів на спеціальне водокористування і на користування надрами.

Представник відповідача зазначив, що Позивач сам не може визначитися з наявністю порушення законодавства. Якщо ж порушення все ж таки є, то яка суть допущеного правопорушення:

- самовільне користування надрами чи

- самовільне користування підземними водами.

В залежності від суті порушення мають застосовуватися дві різні Методики визначення розмірів відшкодування збитків, а саме:

а) Методика визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами - №303 від 29.08.2011р., яка розроблена відповідно до визначень кодексу «Про надра» (п. 1.1 Методики) та відповідно до визначень якої (п.1.2 Методики) самовільне користування надрами - користування надрами за відсутності дозвільної документації на користування надрами, передбаченої законом. Виходячи з даної Методики, неможливо розрахувати збитки від використання підземник вод (цей вид корисних копалин відсутній у Методиці);

б) Методика розрахунку відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів - №389 від 20.07.2009р., що розроблена відповідаю до Водного кодексу України (п.1.1 Методики) та відповідно до визначення термінів (п.1.7 Методики):

- самовільне водокористування здійснення спеціального водокористування без наявності дозволу на нього;

- спеціальне водокористування забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води для скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Тобто, кваліфікація порушення законодавства у постанові про накладення адміністративного стягнення як самовільне користування надрами унеможливлює використання саме цієї Методики. Більш того, наявність дозволу на спеціальне водокористування виключає можливість застосування поняття самовільне водокористування до дій Відповідача, та як наслідок - застосування цієї Методики.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду унормовані статтею 1166 Цивільного кодексу України. За приписами зазначеної норми майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Наведена стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення. При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При розрахунку розміру збитків Позивач керувався Мелодикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів №389 від 20.07.2009р. зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009р, за №767/16783 (зі змінами, затвердженими наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №220 від 30.06.2011р. та зареєстрованим Міністерством юстиції України 15.07.2011р. за №881/19619) (надалі Методика).

Відповідно до п. 1.4. Методики, вона застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог суб'єкта господарювання природоохоронного законодавства.

Державні інспектори з дати встановлення факту порушення вимог законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів проводять збір і аналіз необхідних матеріалів і на підставі цієї Методики розраховують розмір відшкодування збитків самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу па користування надрами (підземні води).

Відповідно до п. 1.7. у цій Методиці терміни вживаються в такому значені: «самовільне водокористування - здійснення спеціального водокористування без наявності дозволу на нього».

Враховуючи наявність у Відповідача дозволів па спеціальне водокористування, то підземні води використовуються Відповідачем не самовільно. Ці обставини не спростовані прокурором та позивачем.

Аналогічні правові позиції викладені в Постановах Вищого господарського суду України у справах:

№5024/710/2012 від 08.01.2013р.;

№925/483/13 від 11.02.2014р.;

№922/1746/13 від 14.10.2013р.

Враховуючи наявність у Відповідача дозволу на спеціальне водокористування, а також преюдиційний висновок адміністративного суду щодо права позивача не отримувати спеціальний дозвіл на користування надрами (у спорі між цими ж сторонами за цих же обставин), вимоги прокурора про відшкодування завданих збитків є неправомірними.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд дійшов висновку, що прокурор необґрунтовано та безпідставно звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до відповідача про стягнення 1 064 410,24 грн. збитків, заподіяних державі в результаті порушення законодавства про охорону надр, а тому в позові належить відмовити повністю.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на позивача та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 24.03.2016р.

Суддя Г.М. Скиба