ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" березня 2016 р.Справа № 916/66/16

За позовом: Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ";

До відповідача: Біляївського житлово-експлуатаційного комунального підприємства

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 згідно довіреності №21/17-8 від 04.01.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2 контракт №2 від 29.03.2007р.

ОСОБА_3В . згідно довіреності №38 від 22.03.2016р.

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) "ОДЕСАГАЗ", звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Біляївського житлово-експлуатаційного комунального підприємства (далі Біляївський ЖЄКП) про стягнення інфляційних втрат у сумі 17 319грн. 83коп., пені у сумі 11 595грн. 67коп. та 3% річних у сумі 681грн. 25коп.

Представник позивача позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

10 жовтня 2014 року між ПАТ Одесагаз (Постачальник) та Біляївським ЖЄКП (Споживач) був укладений Договір №008446-ТН (14) на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для субєктів господарювання, що надають послуги населенню з опалення та гарячого водопостачання, умовами якого передбачено, що Постачальник зобовязується надати Споживачу послуги з постачання та розподілу природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності обєктів Споживача відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін (п.2.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2 Договору Споживач зобовязується сплатити Постачальнику вартість послуг з постачання та розподіл природного газу у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Газ передається на пункти споживання, обладнані вузлами обліку з коректором та розташовані за адресами: Одеська область, м. Біляївка, вул.. Садова, 15; Одеська область, м. Біляївка, вул.. Садова, 5 (п.2.3 Договору).

Згідно п. 5.1 Договору розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюється за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики (НКРЕ).

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що розрахунковий період за Договором становить один місяць з 9-00 години першого дня місяця до 9-00 години першого дня наступного місяця включно.

Відповідно до п.5.6. Договору оплата за постачання природного газу здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника протягом місяця поставки 100% вартості запланованих обсягів газу. При цьому перша частина оплати в розмірі 50% від вартості запланованих місячних обсягів перераховується на рахунок Постачальника не пізніше 10 числа місяця в якому здійснюється поставка газу, а друга частина у розмірі 50% - до 20 числа місяця, у якому здійснюється поставка газу. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу на розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача за його письмовою вимогою. У випадку збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату додатково поставлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому Договором порядку.

Пунктом 7.2.1. Договору встановлено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом V Договору, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивач зазначає, що свої зобовязання за Договором виконав належним чином, але відповідач протягом періоду отримання послуг з розподілу природного газу несвоєчасно проводив розрахунки, чим було порушено п. 5.6 Договору та в зв'язку з чим відповідачу була нараховано пеню в розмірі 11 595грн. 67коп.

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної статті позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати у розмірі 17 319грн. 83коп. та 3% річних у розмірі 681грн. 25коп., які також просить суд стягнути з відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач, в порушення п. 5.8 Договору, не склав графік погашення заборгованості. Крім того, на думку відповідача, позивач в порушення положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України пропустив шестимісячний строк нарахування штрафних санкцій.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 жовтня 2014 року між ПАТ Одесагаз (Постачальник) та Біляївським ЖЄКП (Споживач) був укладений Договір №008446-ТН (14) на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для субєктів господарювання, що надають послуги населенню з опалення та гарячого водопостачання, умовами якого передбачено, що Постачальник зобовязується надати Споживачу послуги з постачання та розподілу природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності обєктів Споживача відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін (п.2.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2 Договору Споживач зобовязується сплатити Постачальнику вартість послуг з постачання та розподіл природного газу у розмірі, строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Газ передається на пункти споживання, обладнанні вузлами обліку з коректором та розташовані за адресами: Одеська область, м. Біляївка, вул.. Садова, 15; Одеська область, м. Біляївка, вул.. Садова, 5 (п.2.3 Договору).

Відповідно до п.5.6. Договору оплата за постачання природного газу здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника протягом місяця поставки 100% вартості запланованих обсягів газу. При цьому перша частина оплати в розмірі 50% від вартості запланованих місячних обсягів перераховується на рахунок Постачальника не пізніше 10 числа місяця в якому здійснюється поставка газу, а друга частина у розмірі 50% - до 20 числа місяця, у якому здійснюється поставка газу.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Отже, як встановлено судом, відповідач виконав свої зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а саме з порушенням строків оплати, встановлених умовами Договору.

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Пунктом 7.2.1. Договору встановлено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом V Договору, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Наданий позивачем розрахунок пені, на думку суду, здійснений неналежним чином, оскільки обрахований за невірними періодами.

З цих підстав судом було самостійно розраховано пеню та визначено її розмір, а тому стягненню підлягає пеня в сумі 5 869грн. 86коп.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу , суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, перевіривши надані позивачем до суду розрахунки 3% річних та інфляційних втрат суд доходить висновку, що зазначені розрахунки також здійснені неналежним чином, оскільки обраховані за невірними періодами.

З цих підстав судом було самостійно розраховано 3% річних та інфляційних втрат та визначено їх розмір, а тому стягненню підлягає 3% річних в сумі 317рн. 79коп. та інфляційні втрати в сумі 14 249грн. 46коп.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача до уваги судом на приймаються, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, позовна заява ПАТ "ОДЕСАГАЗ" підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України, пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" - задовольнити частково.

2. Стягнути з Біляївського житлово-експлуатаційного комунального підприємства (67600, Одеська область, Біляївський район, с. Біляївка, вул. Садова, 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, ) пеню у сумі 5 869 грн. 86коп., інфляційні втрати у сумі 14 249грн. 46коп., 3% річних у сумі 317грн. 79коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 306грн. 56коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01 квітня 2016 р.

Суддя Н.В. Рога