ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. Справа № 921/1043/15-г/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства АГРОН, б/н від 29.12.2015 р. (вх. № місцевого суду 2417 від 29.12.2015 р., вх. № апеляційного суду 01-05/594/16 від 03.02.2016 р.)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 08.12.2015 р.

у справі №921/1043/15-г/17 (суддя Андрусик Н.О. )

за позовом Приватного підприємства АГРОН, с. В.Гаї, Тернопільського району, Тернопільської області

до Приватного підприємства Оліяр, с. Ставчани, Пустомитіського району, Львівської області

про визнання недійсним договору поставки

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник згідно довіреності 17.09.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_3 представник згідно довіреності від 07.09.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 08.12.2015 р. у справі №921/1043/15-г/17 відмовлено у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства АГРОН, с. В.Гаї, Тернопільського району, Тернопільської області до Приватного підприємства Оліяр, с. Ставчани, Пустомитіського району, Львівської області про визнання недійсним договору поставки.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що сторонами погоджено істотні умови договору поставки, які випливають із загальних положень про договір купівлі-продажу (предмет, кількість, якість, ціна та строк). Також сторонами дотримано вимоги, які ставляться до договору поставки і випливають із ст. 712 ЦК України, за винятком строку поставок товару. Суд погодився з доводами Позивача щодо відсутності домовленості сторін відносно істотної умови договору строку поставки, що випливає з доведеності факту підписання графіку поставок до контракту не керівником підприємства, а іншою службовою особою шляхом проставлення факсиміле.

Як на правову підставу визнання недійсним контракту, Позивач посилається на приписи ст. 229 ЦК України, стверджуючи, що керівник підприємства діяв під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення, а тому такий правочин є недійсним.

Однак, суд прийшов до висновку про недоведеність Позивачем обставин, з якими чинне законодавство повязує можливість визнати Договір №05-01/230615 про поставку майбутнього врожаю 2015 року від 23.06.2015 р. недійсним, а тому підстави для задоволення позову із викладених у ньому підстав, відсутні (а.с. 135-141).

25.12.2015 р. представник ПП «Оліяр» подав заяву за вих. №25122015/1 від 25.12.2015 р. про розяснення рішення господарського суду Тернопільської області від 08.12.2015 р., в частині укладеності оспорюваного Контракту.

Ухвалою господарського суду Тернопільського суду від 05.01.2016 р. заяву ПП «Оліяр» залишено без задоволення.

Не погодившись з прийнятим рішення, ПП «Агрон» оскаржило таке в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі (вх. № місцевого суду 2417 від 29.12.2015 р., вх. № апеляційного суду 01-05/594/16 від 03.02.2016 р.) ПП «Агрон» наголошує, що сторонами не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, що тягне за собою настання правових наслідків, визначених положеннями п. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у вигляді неукладеності договору, що є встановленням факту, який має юридичне значення, та може встановлюватись господарським судом лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне, його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обгрунтованості вимог.

Вважає, що з оскаржуваного рішення неможливо зробити висновку щодо причин відмови в задоволенні позову (дійсний контракт чи він є неукладеним), а натомість рішення містить рекомендації для Позивача щодо тих чи інших дій.

Зважаючи те, що контракт ПП «Агрон» вважався неукладеним і не виконувався, просить скасувати рішення господарського суду Тернопільської області від 08.12.2015 р. у справі №921/1043/15-г/17 та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ПП «Агрон» задоволити повністю.

ПП «Оліяр» у відзиві на апеляційну скаргу б/н від 22.02.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-04/1514/16 від 24.02.2016 р.) вважає, що підстав для скасування рішення місцевого господарського суду немає, помилка сталась в результаті недбальства Позивача, яку він міг легко виправити. Крім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами, тощо, що мало місце в даному випадку. Позивачем не доведено факту підписання додатку до контракту (графік поставок) з використанням факсиміле, а Відповідач не міг знати цієї обставини, вважав підпис, вчинений на додатку, оригінальним підписом директора.

Враховуючи наведене, вважає рішення місцевого господарського суду законним.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 03.02.2016 р. справу №921/1043/15-г/17 передано на розгляд головуючому судді Давид Л.Л., суддям Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с. 147).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.02.2016 р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Приватного підприємства АГРОН, б/н від 29.12.2015 р. (вх. № місцевого суду 2417 від 29.12.2015 р., вх. № апеляційного суду 01-05/594/16 від 03.02.2016 р.) на рішення господарського суду Тернопільської області від 08.12.2015 р. у справі №921/1043/15-г/17.

Ухвалою суду від 04.02.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства АГРОН б/н від 29.12.2015 р. (вх. № місцевого суду 2417 від 29.12.2015 р., вх. № апеляційного суду 01-05/594/16 від 03.02.2016 р.) на рішення господарського суду Тернопільської області від 08.12.2015 р. у справі №921/1043/15-г/17 та призначено до розгляду в судове засідання на 01.03.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів - Гриців В.М. та Кордюк Г.Т.

За клопотанням представника Позивача, розгляд справи 01.03.2016 р. відкладено в судове засідання на 15.03.2016 р., в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів - Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с. 188-189).

В судовому засіданні 15.03.2016 р. оголошено перерву у розгляді справи до 22.03.2016 р.

22.03.2016 р. в канцелярію суду від представника Позивача поступили додаткові пояснення б/н від 22.03.2016 р.

В судове засідання 22.03.2016 р. зявились представники Позивача та Відповідача, які підтримали свої доводи та заперечення, з мотивів наведених у апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, вислухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність резолютивної частини рішення господарського суду Тернопільської області нормам чинного законодавства, виходячи з наступного.

23 червня 2015 року ПП «Оліяр» надіслав ПП «Агрон» в електронному вигляді проект Контракту №05-01/230615 про поставку майбутнього врожаю 2015 року (а.с. 10-17).

24 червня 2015 року ПП «Агрон» надіслано ПП «Оліяр» підписаний та скріплений печаткою підприємства проект названого Контракту (а.с. 18-25).

В матеріалах справи (а.с. 67-74) міститься копія Контракту 05-01/230615 про поставку майбутнього врожаю 2015 року, підписаного від Постачальника (ПП «Агрон») директором ОСОБА_4, а від Покупця (ПП «Оліяр») в.о. ОСОБА_5

З витягів з ЄДРПОУ вбачається, що на час підписання спірного Контракту керівником ПП «Агрон» була ОСОБА_4 а керівником ПП «Оліяр» ОСОБА_6 (а.с. 48-54, 62-63).

Доказів повноважень ОСОБА_5, як виконуючого обовязки директора ПП «Оліяр» на підписання спірного Контракту, суду не подано.

З наявного в матеріалах справи Контракту 05-01/230615 про поставку майбутнього врожаю 2015 року від 23 червня 2015 року вбачається, що предметом такого є поставка ріпаку урожаю 2015 року (надалі товар).

Згідно п. 1.1 Контракту, в порядку та на умовах, визначених цим Контрактом, Постачальник (ПП «Агрон») зобовязується поставити Покупцю (ПП «Оліяр») ріпак урожаю 2015 року, відповідно до специфікації, яка є невідємною частиною даного Контракту, а Покупець зобовязується прийняти цей Товар і сплатити за нього визначену цим Контрактом ціну.

Якість, асортимент Товару, одиниця виміру, загальна кількість Товару, що підлягає поставці за цим Контрактом, ціна за одиницю Товару, термін поставки, загальна вартість Товару узгоджується Сторонами та визначається специфікацією, що є додатковою угодою до цього Контракту. Орієнтовна кількість, що підлягає поставці становить 1200 тон. Строк поставки визначається згідно графіку поставок додаток №1, що є не відємною частиною даного Контракту.

В розділі 2 описано кількість та якість продукції, в розділі 3 ціна контракту та порядок розрахунків, в розділі 4 відповідальність сторін, в розділі 5 порядок вирішення спорів.

Письмові листування та усні домовленості, що були досягнуті Сторонами та не знайшли відображення у тексті Контракту, втрачають силу з моменту підписання цього Контракту (п. 6.6).

В Розділі 6 «Інші умови» сторони домовились, що будь-які зміни і/чи доповнення до даного Контракту вважаються дійсними лише за умови, якщо вони зроблені в письмовій формі і підписані повноваженими представниками обох сторін.(п. 6.7).

Сторони домовились, що даний Контракт укладений за допомогою засобів факсимільного та/або електронного звязку є обовязковим до виконання в повному обсязі, і є прирівняний до оригіналу, до моменту обміну оригіналами примірників даного Контракту. Причому факсимільні та/або електронні копії такого Контракту, що знаходяться у кожної із Сторін мають бути повністю однаковими за змістом (аутентичними), а також повинні мати копії печаток кожної зі Сторін та підписи вповноважених осіб Сторін. Контракт підписаний таким чином буде вважатися укладеним та дійсним з дати, вказаної на факсимільних/електронних копіях. (п. 6.8).

З укладенням цього Контракту, Постачальник зобов'язується надати Покупцю наступні копії документів які мають бути засвідчені підписом посадової особи та печаткою Постачальника:

- завірену копію Виписки з ЄДР;

- завірену копію розширеного ОСОБА_2 з ЄДР;

- завірену копію довідки з ЄДРПОУ (статистика) з зазначенням видів діяльності; завірену копію свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ або витягу з реєстру платників ПДВ;

- копію паспорта та довідки присвоєння ідентифікаційного номеру директора Постачальника, завіреного власноручно та протокол (рішення власника) про призначення, наказ на призначення;

- завірену копію ОСОБА_2 із Статуту Постачальника останньої зареєстрованої редакції, зі змінами (сторінки і, 2, останньої та сторінки з повноваженнями керівника);

- згода на поширення інформації з обмеженим доступом;

- банківські та поштові реквізити підприємства;

- завірену копію форми №1 «Баланс» за 2014рік з відміткою органу державної статистики про прийняття цієї форми;

- завірену копію форми №2 «Звіт про фінансові результати» за 2014 рік з відміткою органу державної статистики про прийняття цієї форми;

- завірену копію форми 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» за останній звітній квартал, строк подачі якого вже минув з відміткою органу державної податкової служби про її прийняття;

Додатково до загального переліку документів Постачальник має надати:

- завірену копію податкової декларації з фіксованого сільськогосподарського податку за поточній рік;

- довідку, що він є платником єдиного податку 4 групи або завірену копію свідоцтва про сплату єдиного податку на 2015 рік з вказаною четвертою групою платника податку цього податку (якщо платник на єдиному податку);

- завірену копію заповненої форми державного статистичного спостереження №4-сг "Посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2015 року" (річна) з відміткою органу державної статистики про прийняття цієї форми;

- завірену копію заповненої форми державних статистичних спостережень №29-сг "Підсумки збору врожаю сільськогосподарських культур, плодів, ягід та винограду на 1 грудня 2014 року (річна) з відміткою органу державної статистики про прийняття цієї форми;

- довідку, надану компетентним органом (органом місцевого самоврядування, територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів або органом Державного реєстраційної служби України), про площу с/г угідь, що використовуються сільськогосподарськими підприємствами - виробниками (для орендованих із зазначенням договорів оренди).

Положення зазначеного пункту Контракту не застосовується до осіб/підприємств, з якими було укладено аналогічний Контракт на протязі шести місяців до укладення цього Контракту, і які вже надали вищевказані документи, за умови, що документи не зазнали змін.

Як зясовано при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, сторони обмінялися лише електронними копіями Контракту і жодна із сторін не має оригінального примірника даного Контракту, як це передбачено в п.6.8 такого.

Крім того, п. 6.10 Контракту щодо передачі документів сторонами взагалі не виконувався.

В розділі 8 Контракту зазначено, що цей Контракт набирає чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до 31 грудня 2015 року. Закінчення терміну дії Контракту не звільняє Сторони від повного виконання всіх передбачених Контрактом зобов'язань (п.8.1).

Усі зміни та доповнення до Контракту здійснюються тільки у письмовій формі з прикладенням печаток та підписів уповноважених представників Сторін (п.8.2).

Додаткові угоди та додатки до цього Контракту є його невід'ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони складені у письмовій формі, підписані Сторонами та скріплені їх печатками.

Оцінюючи в сукупності пункти 6.8, 6.10, 8.1, 8.2, 8.4 Контракту, судова колегія прийшла до висновку, що в результаті переговорів та електронного листування сторони погодили, що в остаточному варіанті Контракт і додатки до нього повинні буди підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками, після чого такий Контракт породжує для сторін правові наслідки, однак примірника Контракту, як єдиного документа, підписаного уповноваженими представниками Сторін та скріпленого їх печатками укладено не було, додатки до нього також як єдиний підписаний сторонами документ, не укладались.

З матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи як в господарському суді Тернопільської області, так і у Львівському апеляційному господарському суді, існує три копії спірного контракту: перша копія, яка надіслана ПП «Оліяр» ПП «Агрон» без жодних підписів і печаток (а.с. 10-16), друга копія повернутий ПП «Оліяр» примірник Контракту з підписом і печаткою ПП «Агрон» (а.с. 18-25) і третя копія наданий представником ПП «Оліяр» до відзиву на позовну заяву, підписаний директором ОСОБА_4 від імені Постачальника і в.о. директора ОСОБА_5 від імені Покупця, причому повноваження ОСОБА_5 не підтведдились належними і допустимими доказами.

Наявні в матеріалах справи тексти Контрактів мають розбіжності, а саме: копія контракту, на а.с. 10-16 в розділі 5 «Порядок вирішення спорів» містить 4 підпункти, а копія Контракту на а.с. 18- 22 в цьому ж розділі містить лише 2 підпункти, копія Контракту на а.с. 67-74, в розділі 5 також містить 2 підпункти.

Контракта у вигляді єдиного документа, підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого їхніми печаткам, як це передбачено в п. 6.8 Контракту сторонами не подано, а тому судова колегія прийшла до висновку, що Сторонами не погоджено ні остаточного тексту Контракту, ні усіх його істотних умов.

Згідно п. 1.2 Контракту, Специфікація і графік поставок є невідємною частиною договору.

Згідно п. 8.4 Контракту, додаткові угоди та додатки до цього Контракту є його невід'ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони складені у письмовій формі, підписані Сторонами та скріплені їх печатками.

В матеріалах справи відсутні специфікація та графік поставок, здійснені у письмовій формі з прикладенням печаток та підписів уповноважених представників сторін.

При перегляді справи в апеляційному порядку, судова колегія погодилась з посиланнями Відповідача на ст. 181 ГК України.

Дійсно, ч. 1 ст. 181 ГК України допускає укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності до вимог ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Як вбачається з тексту спірного Контракту сторони в п. 6.8 передбачили крім примірників, укладених засобами факсимільного та/або електронного звязку, обмін оригінальними примірниками даного Контракту, чого між сторонами не відбулось.

Щодо додатків до Контракту (Специфікації та графіку поставок) укладення таких невідємних частин Контракту передбачено лише у письмовій формі з підписами та печатками Сторін (п. 8.4 Контракту).

У відповідності до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як вбачається з тексту Контракту, такі істотні умови договору як якість, асортимент товару, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці, повинні бути визначені у Специфікації, оформленій з дотриманням умов п. 8.4 Контракту,тобто викладені у письмовій формі, підписані Сторонами та скріплені їх печатками, чого сторонами також не зроблено.

В судовому засіданні Львівського апеляційного господарського суду зясовано, що сторони не приступили до виконання спірного контракту не лише в частині поставки ріпаку, а й в частині виконання пунктів 6.8, 6.10 такого (обміну документами та підписання оригінального примірника Контракту).

За таких обставин судова колегія прийшла до висновку про те, що Сторони, ведучи переговори шляхом електронного листування не підписали єдиний документ Контракт у відповідності до приписів п. 6.8 такого, а відтак процес укладення Контракту не є завершеним, а тому не породжує для Сторін правових наслідків.

У відповідності до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Згідно п.2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недісними», у силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено).

У звязку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205-210, 640 ЦК України, частини друга - пята, сьома статті 180 ГК України тощо).

З аналізу наявних у справі доказів, судова колегія прийшла до висновку про те, що Сторонами не досягнуто у належній формі домовленостей щодо істотних умов договору, не укладено такий в письмовій формі, як це передбачено в п. 6.8 Контракту, а тому такий не можна визнати укладеним.

У відповідності до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде зясовано, що його резолютивна частини є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Враховуючи наведені вище обставини, судова колегія вважає, що при вирішенні спору, місцевий господарський суд прийшов до помилкового висновку про те, що сторони у відповідності до вимог ст. 638 ЦК України погодили істотні умови договору та розглянув даний Контракт як укладений.

Резолютивна частина рішення відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не можна визнати недійсним правочин, який не вчинено, а відтак позов ПП «Агрон» про визнання недійсним Контракту №05-01/230615 задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин судова колегія з доводами апеляційної скарги погоджується лише частині не дотримання Сторонами вимог п. 6.8, п. 8.4 Контракту, що в результаті призвело до неукладеності Контракту в цілому.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу задоволено лише частково, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Тернопільської області від 08.12.2015 р. у справі №921/1043/15-г/17 залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного підприємства АГРОН, б/н від 29.12.2015 р. без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 28.03.2016 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Судді Гриців В.М.

ОСОБА_1