ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.03.16р. Справа № 904/289/16
За позовом Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротехекологія", м. Дніпропетровськ

про стягнення 183 262 грн. 48 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство водних шляхів "Укрводшлях" звернулося до господарського суду з позовом, з урахуванням уточнення прохальної частини позовної заяви в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротехекологія" заборгованість за надані послуги у розмірі 183 262 грн. 48 коп., з яких: 71 877 грн. 50 коп. основний борг, 33 483 грн. 61 коп. - пеня, 67 125 грн. 49 коп. - інфляційні втрати, 10 775 грн. 88 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору від 30.09.2013р. №09/30-1 (139п).

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Відповідач явку свого повноважного представника в призначені судові засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

На адресу суду повернулися конверти з ухвалами, що направлялася на адресу відповідача з відміткою відділення поштового звязку: "Повернуто, у зв'язку з закінченням строку зберігання".

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, тому що позовна заява з доданими до неї документами і ухвали суду направлялися за юридичною адресою, яка значаться у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.01.2016р. Згідно стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпротехекологія" (замовник) та Державним підприємством водних шляхів "Укрводшлях" (виконавець) укладено договір № 09/30-1 (139п) (надалі - Договір), відповідно до умов якого виконавець зобовязується виконати роботи по видобуванню та навантаженню на баржі, надані замовником, піску Осетинського родовища з 6 км по 11 км від гирла річки Десна, що знаходиться на територій Броварського та Вишгородського районів Київської області, відповідно до проекту та дозвільної документації (спеціальний дозвіл на користування надрами від 19.08.2013р. № 5833, рішення Київської обласної ради від 17.09.2013р. № 666-34-IV про надання гірничого відводу гірничий відвід від 25.09.2013р. № 42), наданої замовником та днопоглиблювальні роботи на вказаній дільниці річці Десна, відповідно до Плану шляхових робіт ДП "Укрводшлях" на 2013 рік та Положення про навігаційне забезпечення судноплавства на внутрішніх водних шляхах України, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 14.06.2007р. № 498 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.08.2007р. за № 905/14172, земснарядом "Дніпровський-27" з використанням паливно-мастильних матеріалів (дизельне паливо, моторна олива) замовника. Замовник зобовязується прийняти та оплатити якісно виконані виконавцем роботи за ціною, в термін та на умовах цього Договору (п.п. 1.1., 1.2. Договору).

За умовами п. 9.1 Договору він вважається укладеним з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2013р., а в частині фінансових розрахунків до повного їх виконання сторонами.

В п. 3.1 Договору сторони домовились, що розрахунковий період становить півмісяця. Прийом-передача виконаних робіт за півмісяця проводиться на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт, складений на підставі актів навантаження виконавцем кожної баржі, наданої замовником.

Після визначення остаточної кількості добутого та навантаженого за один календарний півмісяць піску (п. 3.3 Договору) до 2-го дня наступного за днем початку наступного півмісяця, замовник протягом пяти робочих днів підписує акт приймання-передачі виконаних робіт, що оформляється належним чином, та підписується уповноваженими на те особами обох сторін. В акті обовязково вказується кількість видобутого та навантаженого у відповідний період піску.

У разі якщо замовник протягом календарних днів не підпише наданий виконавцем акт прийому-передачі виконаних робіт або не надасть мотивовану відмову, оформлену у письмовому вигляді, роботи вважаються виконаними і підлягають оплаті в повному обсязі на умовах цього Договору (п. п. 3.4, 3.5 Договору).

06.11.2013р. сторони уклали додаткову угоду № 2 до Договору, в якій, зокрема, визначили, що розрахунковий період становить один календарний місяць та внесли відповідні зміни в п. п. 3.1, 3.3, 3.4 Договору.

Згідно п. 4.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 06.11.2013р. вартість виконаних робіт виконавцем за цим Договором визначається домовленістю між сторонами за 1 тонну добутого піску, з паливо-мастильними матеріалами замовника, у заліковій вазі за один календарний півмісяць, який навантажується на плавзасоби, надані замовником, становить: - 4,57 грн. в т.ч. ПДВ 0,76 грн. при видобутку та навантаженні піску в обсязі більш 74 700 тон за місяць; - 6,28 грн. в т.ч. ПДВ 1,05 грн. при видобутку та навантаженні піску в обсязі менш 74 700 тон за місяць.

Замовник здійснює оплату за виконані виконавцем роботи на підставі Акту прийому-передачі виконаних робіт (п. 4.2. Договору).

Сторони узгодили, що оплата за виконанні роботи здійснюється замовником протягом 7 календарних днів з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі виконаних робіт (п. 4.3. Договору).

На виконання умов Договору у період з жовтня по грудень 2013р. позивач надав відповідачу відповідні послуги на загальну суму 853 686 грн. 87 коп., про що сторонами складені та підписані акти приймання-передачі наданих послуг № 228 від 17.10.2013р. на суму 183 379 грн. 98 коп., № 248 від 31.10.2013р. на суму 240 235 грн. 43 коп., № 263 від 30.11.2013р. на суму 357 652 грн. 68 коп., № 293 від 10.12.2013р. на суму 78 418 грн. 78 коп., відповідно до яких замовник претензій по обєму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

В порушення своїх зобовязань за Договором відповідач надані та прийняті послуги позивача оплатив частково, у звязку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 126 071 грн. 46 коп.

01.10.2014 р. між сторонами укладено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 54 193 грн. 96 коп., у звязку із чим, станом на час звернення позивача із даним позовом до суду, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 71 877 грн. 50 коп.

Згідно п. 6.2. Договору за прострочення розрахунків за виконані роботи, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період заборгованості, за кожен день прострочки.

Відповідно до розрахунку позивача сума нарахованої пені за загальний період з 24.10.2013р. по 16.06.2014р. за кожним актом окремо складає 33 483 грн. 61 коп.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував та вимагає стягнути з відповідача 3% річних за період з 24.10.2013р. по 31.12.2015р. в сумі 10 775 грн. 88 коп. та інфляційні втрати за період з листопада 2013р. по листопад 2015р. в розмірі 67 125 грн. 49 коп.

Заборгованість відповідача підтверджується: Договором з додатками та додатковими угодами до Договору, актами приймання-передачі наданих послуг, угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог, обґрунтованим розрахунком позовної суми тощо.

На час розгляду справи доказів погашення заборгованості відповідача перед позивачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Вищевказаний Договір за своїм змістом є договором про надання послуг.

За умовами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з рахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (пункт 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Крім того, відповідно до положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки при проведенні розрахунку пені та 3% річних позивачем не враховано, що день оплати не вважається днем прострочки виконання зобовязання, як не враховані позивачем й приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, тому згідно перерахунку, здійсненого господарським судом, до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальному розмірі 25 445 грн. 59 коп. та 3% річних в сумі 4 800 грн. 09 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

При цьому суд зауважує, що при здійсненні розрахунку пені та 3% річних за прострочення оплати вартості послуг за актом № 263 від 30.11.2013р. позивачем невірно визначені періоди нарахувань та не враховані дати часткових оплат, оскільки розраховуючи розмір пені та 3% річних за вказаним актом, позивач змінював суму, на яку нараховуються вказані штрафні санкції, з урахуванням проплат, але не змінював дату виникнення прострочення.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 67 125 грн. 49 коп. суд зазначає наступне.

Згідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем при розрахунку інфляційних втрат не враховані вищенаведені приписи та виконано розрахунок з урахуванням індексу інфляції, визначеного у місяці, в якому платіж мав бути здійснений, а не у наступному, у звязку із чим, згідно перерахунку господарського суду, до стягнення з відповідача підлягають інфляційні в сумі 61 848 грн. 17 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, встановлені договором, майново-господарські зобовязання перед позивачем з оплати наданих позивачем послуг, чим порушив умови укладеної із позивачем договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 71 877 грн. 50 коп. основної заборгованості, 25 445 грн. 59 коп. пені, 61 848 грн. 17 коп. інфляційних витрат та 4 800 грн. 09 коп. 3% річних є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпротехекологія" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Миронова, 7а, офіс 520, ) на користь Державного підприємства водних шляхів "Укрводшлях" (04070, м. Київ, вул. П.Сагайдачного, 12; 04071, м. Київ, вул.. Електриків, 14, ) 71 877 грн. 50 коп. (сімдесят одну тисячу вісімсот сімдесят сім грн. 50 коп.) заборгованості, 25 445 грн. 59 коп. (двадцять пять тисяч чотириста сорок пять грн. 59 коп.) пені, 61 848 грн. 17 коп. (шістдесят одну тисячу вісімсот сорок вісім грн. 17 коп.) інфляційних витрат, 4 800 грн. 09 коп. (чотири тисячі вісімсот грн. 09 коп.) 3% річних, 2 459 грн. 57 (дві тисячі чотириста пятдесят девять грн. 57 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_1

Повне рішення складено 28.03.16р.