РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016Справа №910/1262/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий світ Фасіліком"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна"
про стягнення 131763,85 грн.

Суддя Грєхова О. А.

Представники сторін:

від позивача: Логвинський О.Л. - представник за довіреністю;

від відповідача: Малиновська В.А. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чистий світ Фасіліком" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" (надалі - відповідач) заборгованості за надані послуги в загальному розмірі 131763,85 грн., з яких: 124370,97 грн. - основний борг, 5721,56 грн. - інфляційні втрати та 1671,32 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ "Чистий світ Фасіліком" надало відповідачу послуги з прибирання, втім ТОВ "ТД "Практікер Україна" свої зобов'язання з оплати наданих послуг належним чином не виконав, у зв'язку із чим виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2016 порушено провадження у справі №910/1262/16, розгляд справи призначено на 22.02.2016.

22.02.2016 позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, розгляд справи відкладено до 21.03.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 21.03.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також подав додаткові документи до матеріалів справи та письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що Договір №01/10ПН від 01.11.2013, на який є посилання в актах надання послуг, було укладено між ТОВ "Чистий світ Фасіліком" та ТОВ "Практікер Україна" (нова назва - ТОВ «СХІД ВІДБУДОВА»). Послуги ж надавались і оплачувались саме ТОВ "ТД "Практікер Україна" без укладання договору.

Представник відповідача в засіданні господарського суду позовні вимоги визнав.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 21.03.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає Товариство з обмеженою відповідальністю "Чистий світ Фасіліком", між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" була досягнута домовленість, відповідно до якої позивач зобов'язався надати послуги з прибирання, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити вартість послуг.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

За загальним правилом відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому, відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Також, згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

У свою чергу, відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов домовленості протягом березня-грудня 2015 року були надані відповідачу послуги з прибирання на загальну суму 234570,97 грн. Наведене підтверджується наявними в матеріалах справи актами надання послуг які містять найменування послуг, їх кількість і ціну та підписані обома сторонами без заперечень, а саме: №101/3100 від 31.03.2015 на суму 23200,00 грн.; №101/3130 від 31.03.2015 на суму 12300,00 грн.; №101/4124 від 30.04.2015 на суму 23200,00 грн.; №101/5241 від 31.05.2015 на суму 23200,00 грн.; №101/6166 від 30.06.2015 на суму 23200,00 грн.; №101/7167 від 31.07.2015 на суму 23200,00 грн.; №101/8046 від 31.08.2015 на суму 23200,00 грн.; №101/9063 від 30.09.2015 на суму 23200,00 грн.; №101/10057 від 31.10.2015 на суму 23200,00 грн.; №101/11051 від 30.11.2015 на суму 23200,00 грн. та №101/12069 від 18.12.2015 на суму 13470,97 грн.

Отже, наданням/прийняттям послуг сторони вчинили фактичні дії щодо укладення договору про надання послуг у спрощений спосіб і відповідно між сторонами виникли та існують зобов'язальні відносини.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З правовідносин як склалися між сторонами (в тому числі зі змісту актів надання послуг) неможливо визначити строк виконання зобов'язання з оплати за надані послуги.

Втім, як передбачено ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чистий світ Фасіліком" направляло на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" лист №2 від 28.10.2015, в якому просило оплатити надані послуги за актами №101/3100 від 31.03.2015; №101/3130 від 31.03.2015; №101/4124 від 30.04.2015; №101/5241 від 31.05.2015; №101/6166 від 30.06.2015; №101/7167 від 31.07.2015; №101/8046 від 31.08.2015 та №101/9063 від 30.09.2015. Вказаний лист отримано відповідачем 03.11.2015.

Крім того, позивач направляв на адресу відповідача претензію №005 від 15.12.2015, відповідно до якої просив сплатити послуги за вищевказаними актами, а також додатково за актами №101/10057 від 31.10.2015 і №101/11051 від 30.11.2015. Дана претензія отримана ТОВ "ТД "Практікер Україна" 23.12.2015.

Отже, з урахуванням приписів ст. 530 Цивільного кодексу України, строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг за актами №101/3100 від 31.03.2015; №101/3130 від 31.03.2015; №101/4124 від 30.04.2015; №101/5241 від 31.05.2015; №101/6166 від 30.06.2015; №101/7167 від 31.07.2015; №101/8046 від 31.08.2015 та №101/9063 від 30.09.2015 сплив 11.11.2015; а за актами №101/10057 від 31.10.2015 і №101/11051 від 30.11.2015 сплив 31.12.2015.

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідач у порушення свого грошового зобов'язання вартість отриманих послуг у повному обсязі не виконав, сплативши лише 110200,00 грн., про що свідчать банківські виписки з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий світ Фасіліком", копії яких наявні в матеріалах справи.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів направлення позивачем на адресу відповідача вимоги про сплату послуг за актом №101/12069 від 18.12.2015 на суму 13470,97 грн.

Як роз'яснено в п. 1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» подання кредитором позовної заяви, адресованої господарському суду (а не боржнику) і надіслання останньому як відповідачеві копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні зазначеної норми ЦК України.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що строк виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати за надані послуги за актом №101/12069 від 18.12.2015 не настав, а позовні вимоги в цій частині є передчасними.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що на день подання позовної заяви у Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" виникла заборгованість перед позивачем в сумі 110900,00 грн.

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт виконання позивачем своїх зобов'язань з надання послуг та факт порушення відповідачем своїх зобов'язань, в частині повної оплати за надані послуги, підтверджені матеріалами справи та не заперечуються відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 110900,00 грн. основного боргу.

Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 1671,32 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 5721,56 грн. за період з 31.03.2015 по 27.01.2016.

За приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі №6-49цс12, від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку що він є невірним, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Чистий світ Фасіліком" неправильно визначено суму та період заборгованості, а також не враховано, що 2016 рік є високосним (366 днів).

Так, за розрахунком суду з відповідача підлягає до стягнення 3% річних у розмірі 530,91 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2972,35 грн., а в решті позовних вимог, в цій частині, позивачу належить відмовити.

За змістом ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заборгованість за надані послуги, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" (02094, м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, будинок 14, офіс 32; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий світ Фасіліком" (04073, м. Київ, проспект Московський, будинок 21; ) 110900 (сто десять тисяч дев'ятсот) грн. 00 коп. основного боргу, 530 (п'ятсот тридцять) грн. 91 коп. 3% річних, 2972 (дві тисячі дев'ятсот сімдесят дві) грн. 35 коп. інфляційних втрат та 1716 (одну тисячу сімсот шістнадцять) грн. 05 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову - відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено 28.03.2016.

Суддя О.А. Грєхова