Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "22" березня 2016 р. Справа № 906/1740/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 05.01.16)

від відповідача: не з'явився

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишевичі"

про стягнення 1583916,53 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 1583916,53 грн. заборгованості за договором поставки №АЕ-191-3003/15 від 30.03.15., з яких: 1564015,98 грн. - основний борг, 9869,57 грн. - інфляційні, 10030,98 грн. - 3% річних.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. На виконання вимог ухвали суду надав довіреності на отримання товару №5253,№5252,№414/1.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст.59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" (продавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вишевичі" (покупець/відповідач) укладено Договір поставки №АЕ-191-3003/15 від 30.03.2015, відповідно до якого продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товари. Товаром за договором є насіння та/або засоби захисту рослин. Кількість, асортимент, упаковка, ціна, умови оплати визначаються в Додатках-Специфікаціях (а.с.11).

30.03.2015 сторонами підписано Додаток-Специфікацію №1 до Договору №АЕ-191-3003/15, відповідно до якого сторони погодили поставку та сплату засобів захисту рослин на загальну суму 427915,20 гривень. За видатковою накладною №435 від 14.04.2015 позивач передав, а відповідач отримав засоби захисту рослин на загальну суму 427915,20 гривень (а.с.16,26). Оплата за поставлений товар повинна була здійснена 30% в сумі 128374,56 гривень до 05.04.2015 р., а 70% в сумі 299540,64 гривень до 15.10.2015 р.

31.03.2015 сторонами підписано Додаток-Специфікацію №2 до Договору №АЕ-191-3003/15, відповідно до якого сторони погодили поставку та сплату насіння кукурудзи на загальну суму 220320 гривень. За видатковою накладною №436 від 14.04.2015 позивач передав, а відповідач отримав товар на загальну суму 220320 гривень (а.с.17,27). Оплата за поставлений товар повинна була здійснена 30% в сумі 66096 гривень до 08.04.2015 р., а 70% в сумі 154224 гривень до 15.10.2015 р.

10.04.2015 сторонами підписано Додаток-Специфікацію №3 до Договору №АЕ-191-3003/15, відповідно до якого сторони погодили поставку та сплату засобів захисту рослин на загальну суму 220143,85 гривень. За видатковою накладною №437 від 14.04.15 позивач передав, а відповідач отримав засоби захисту рослин на загальну суму 220143,85 гривень (а.с.18,28). Оплата за поставлений товар повинна була здійснена 30% в сумі 66043,16 гривень до 20.04.2015 р., а 70% в сумі 154100,69 гривень до 15.10.2015 р.

14.05.2015 сторонами підписано Додаток-Специфікацію №4 до Договору №АЕ-191-3003/15, відповідно до якого сторони погодили поставку та сплату засобів захисту рослин на загальну суму 910612,13 гривень. За видатковою накладною №845 від 25.05.15 позивач передав, а відповідач отримав засоби захисту рослин на загальну суму 910612,13 гривень (а.с.19,29). Оплата за поставлений товар повинна була здійснена 30% в сумі 273183,64 гривень до 20.05.2015 р., а 70% в сумі 637428,49 гривень до 15.10.2015 р.

25.05.2015 сторонами підписано Додаток-Специфікацію №5 до Договору №АЕ-191-3003/15, відповідно до якого сторони погодили поставку та сплату засобів захисту рослин на загальну суму 815467,56 гривень. За видатковою накладною №846 від 25.05.15 позивач передав, а відповідач отримав засоби захисту рослин на загальну суму 815467,56 гривень (а.с.20,30). Оплата за поставлений товар повинна була здійснена 30% в сумі 244640,27 гривень до 29.05.2015 р., а 70% в сумі 570827,29 гривень до 15.10.2015 р.

Товар за вказаними накладними отримав представник відповідача за довіреностями №410/1 від 10.04.15, №5252 та №5253 від 25.05.15 (а.с.97-99).

22.09.2015 сторони підписали Додаток-Специфікацію №6 до Договору №АЕ-191-3003/15, відповідно до якого сторони погодили поставку та сплату насіння жита на загальну суму 280000 гривень. За видатковою накладною №1299 від 22.09.15 позивач передав, а відповідач отримав насіння жита на загальну суму 280000 гривень (а.с.21,32). Оплата за поставлений товар повинна була здійснена 100% в сумі 280000 гривень до 10.10.2015 р.

22.09.2015 сторонами підписано Додаток-Специфікацію №7 до Договору №АЕ-191-3003/15, відповідно до якого сторони погодили поставку та сплату засобів захисту рослин на загальну суму 30967,20 гривень. За видатковою накладною №1297 від 24.09.15, позивач передав, а відповідач отримав засоби захисту рослин на загальну суму 30967,20 гривень (а.с.22,31). Оплата за поставлений товар повинна була здійснена 100% в сумі 30967,20 гривень до 25.09.2015 р.

Позивач не надав суду довереності на отримання товару за вказаними накладними у вересні місяці, однак підпис представника відповідача на цих накладних скріплено печаткою ТОВ"Вишевичі". Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечив факту отримання товару за вказаними вище накладними.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про отримання відповідачем товару від позивача на загальну суму 2905425,94грн.

У зв'язку з невикористанням певного товару згідно додаткових угод №1-3 до Договору №АЕ-191-3003/15 відповідачем частково було повернуто товар позивачу. Зокрема, за видатковими накладними (повернення) від 19.08.15 №ВП-0000001 відповідач повернув, а позивач отримав засоби захисту рослин на загальну суму 373770,24 гривень, які були поставлені за накладною №845 від 25.05.15, №ВП-0000002 відповідач повернув, а позивач отримав засоби захисту рослин на загальну суму 528126 гривень, які були поставлені за накладною №846 від 25.05.15 (а.с.32,33).

Таким чином, на виконання умов договору №АЕ-191-3003/15 від 30.03.2015, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2003529,70 гривень.

Але відповідач всупереч умовам договору оплату з позивачем за отриманий товар провів частково, що підтверджується банківськими виписками ( а.с. 35 - 45), тому на день звернення з позовом до суду та на час розгляду справи сума боргу становить 1564015,98 гривень (2003529,70 - 439513,72 = 1564015,98).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 1564015,98грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, розмір яких згідно розрахунку позивача становить: 9869,57 грн. інфляційних та 10030,98 грн. 3% річних.

З огляду на вимоги ч.1 ст. 4-7 і ст. 43 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується ( п.1.12 Постанови № 14).

Проаналізувавши розрахунок річних, суд дійшов висновку, що позивач при здійсненні розрахунку припустився помилки, оскільки позивачем не взято до уваги часткові проплати здійснені відповідачем згідно умов договору та специфікацій та сум повернутого товару.

Наприклад, по накладній №436 від 14.04.15, розрахунок мав здійснитись у сумі 66096,00грн. до 08.04.15, а у сумі 154224,00грн. до 15.10.15. Згідно банківської виписки від 10.04.15 (а.с.43), 66096,00грн. відповідачем сплачено 10.04.15.

Таким чином, 3% річних по накладній №436, розраховано наступним чином:

- за період з 08.04.15 по 09.04.15 на суму 66096грн., сума річних становить 5,43грн.;

- за період з 15.10.15 по 23.11.15 (згідно розрахунку позивача) на суму 154224грн., сума річних становить 494,36грн.

Суд неодноразово зобов'язував позивача надати обґрунтований розрахунок стягуваних сум, однак позивач не виконав вимог ухвали суду.

Обрахувавши суму річних самостійно, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині в розмірі 6689,46грн.

Що стосується інфляційних нарахувань господарський суд зазначає наступне. До позовної заяви позивачем доданий розрахунок інфляційних, з якого не зрозуміло за якими зобов'язаннями (накладними) нараховані інфляційні, що унеможливлює перевірити правильність нарахувань та зробити розрахунок самостійно. Суд зобов'язував позивача надати розрахунок інфляційних, однак позивач вимоги ухвали суду не виконав, причини не зазначив. За таких обставин господарський суд на підставі ст. ст.81 ч.1 п.5 ГПК України залишає без розгляду позов в частині вимоги про стягнення 9869,57грн. інфляційних. Залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з такою ж вимогою.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів сплати боргу не надав, у судове засідання не з'явився.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в розмірі 1570705,44грн., з яких: 1564015,98грн. боргу, 6689,46грн. 3% річних. У стягненні 3341,52грн. річних слід відмовити, позов в частині стягнення 9869,57грн. інфляційних слід залишити без розгляду.

Витрати , пов'язані з оплатою судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог , оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вишевичі" (12214, Житомирська область, Радомишльський район, с. Вишевичі, вул. Леніна, 42; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експерт" (09200, Київська область, м. Кагарлик, вул. Довженка, 15/1; поштова адреса: 09200, Київська область, м. Кагарлик, вул. Комунарська, 54; ):

- 1564015,98грн. боргу,

- 6689,46грн. 3% річних,

- 23560,58 грн. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 3341,52грн. річних.

4.Залишити без розгляду позов в частині вимоги про стягнення 9869,57грн. інфляційних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 25.03.16

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3 - сторонам (рек)