РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016Справа №910/33156/15

За позовомКомунального підприємства "Київський метрополітен"
до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговельно-закупівельне підприємство "Лота"
провиселення та демонтаж тимчасової конструкції
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачане з'явився
від відповідачане з'явився
від третьої особиГорбачевська О.О. (представник за довіреністю від 04.01.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговельно-закупівельне підприємство "Лота" про виселення з нерухомого майна та демонтаж тимчасової огороджуючої конструкції (кіоска).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/33156/15 та призначено розгляд справи на 16.02.2016.

Ухвалою від 16.02.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради, відкладено розгляд справи на 15.03.2016.

15.03.2016 судом відкладено розгляд справи на 22.03.2016.

В судове засідання 22.03.2016 з'явився представник третьої особи, який підтримав позовні вимоги.

Позивач та відповідач в судове засідання 22.03.2016 уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Оскільки відповідач відзив на позов і витребувані господарським судом документи не подав, позовні вимоги не спростував, з метою уникнення порушення процесуальних строків розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.07.2012 між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю Торговельно-закупівельне підприємство "Лота" (орендар) та Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (підприємство) було укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 528 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 12.06.2012 № 121 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосами) орендаря (об'єкт оренди), за адресою: станція метро "Лівобережна" (східний вестибюль), б/н, для торгівлі непродовольчими товарами.

За приписами п. 2.1 Договору об'єктом оренди є частина вестибюлю, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 4,6 кв.м. та зазначена в викопіюванні з Схеми тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього Договору.

Згідно з п. 2.4 Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Київський метрополітен".

Відповідно до п. 3.1 Договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 № 34/6250 та на дату підписання Договору становить без ПДВ 295,01 грн за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 1 357,06 грн.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці (п. 3.2. Договору).

Згідно з п. 6.7 Договору при невиконанні або порушенні однією із сторін умов цього договору та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України, Договір може бути розірваний достроково на вимогу однієї із сторін за рішенням суду.

Листом від 02.02.2015 № 062/07/13-1007, надісланим відповідачу 18.02.2015, Департамент комунальної власності м. Києва повідомив його про припинення Договору з підстав невідповідності переданого в користування об'єкта Правилам пожежної безпеки в метрополітенах, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012 № 335, та повідомив про необхідність повернення об'єкта оренди КП "Київський метрополітен".

Крім того, листом від 31.03.2015 № 228-НДД позивач повідомив відповідача про те, що термін дії Договору продовжуватись не буде у зв'язку з невідповідністю об'єктів оренди вимогам п. 2.19 Правил пожежної безпеки в метрополітенах, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012 № 335, та вимагав повернути об'єкт оренди у первинному стані за актом приймання-передачі (копія повідомлення про вручення відповідачу вказаного листа наявна в матеріалах справи).

Оскільки до цього часу об'єкт оренди позивачу передано не було, він змушений був звернутися до суду із позовом про виселення відповідача з цього об'єкта та демонтаж відповідних конструкцій на ньому.

Отже, спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем обов'язку щодо повернення об'єкту оренди після закінчення терміну дії договору.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором найму (оренди), а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до п. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 759 Цивільного кодексу України.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна від 20.07.2012 орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування згідно з Договором частину вестибюлю, що перебуває на балансі Комунального підприємства "Київський метрополітен", загальною площею 4,6 кв.м., розташованого за адресою: станція метро "Лівобережна" (східний вестибюль).

Відповідно до ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об'єкта оренди; ліквідації суб'єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об'єкта оренди.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Стаття 785 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У відповідності до ст. 651 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до статті 17 Законом України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

За змістом п. 9.1 Договору, цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє з 01.04.2012 по 29.03.2015.

Згідно з п. 9.4 Договору даний договір припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 9.7 Договору визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом 4.15 Договору визначено, що після припинення дії договору оренди орендар зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству.

Як вбачається з матеріалів справи та вказано вище, на адресу відповідача орендодавцем та підприємством до закінчення строку дії Договору направлялися листи про припинення дії договору та відмову від його продовження, а також вимагав про звільнення об'єкта оренди від огороджуючих конструкцій та повернення його за актом приймання-передачі.

Отже, відповідно до викладеного, орендодавець та підприємство висловили заперечення щодо продовження терміну дії договору, у зв'язку з чим спірний договір припинив свою дію 29.03.2015.

Отже, оскільки після 29.03.2015 додаткової угоди про продовження строку дії договору у порядку п. 9.7 Договору не укладалось, а тому відсутні правові підстави для продовження користування відповідачем комунальним майном.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 785 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно зі ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об'єкта оренди; ліквідації суб'єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об'єкта оренди.

Згідно ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Аналогічний обов'язок орендаря щодо повернення орендованого майна передбачено також пунктами 4.15, 7.6 Договору.

Судом встановлено, що на час звернення позивача з позовом до суду Договір припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку.

З огляду на наведене вище та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку звільнення орендованого майна, вимога позивача про виселення орендаря із взятого в оренду нерухомого комунального майна підлягає задоволенню.

Як наслідок, задоволенню підлягає вимога позивача про демонтаж тимчасових огороджуючих конструкції (кіосків), що належать відповідачу та знаходяться за адресою: станція метро "Лівобережна" (східний вестибюль), б/н, загальною площею 4,6 кв.м. Судом встановлено, що відповідач зобов'язаний був вчинити певні дії по відношенню до позивача (звільнити орендоване майно, в тому числі і демонтувати відповідні конструкції), однак від виконання свого обов'язку відповідач ухилився, тому вимога позивача демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції фактично є вимогою про примусове виконання обов'язку в натурі, відтак, демонтувати відповідні конструкції зобов'язаний саме відповідач, який є боржником у відповідному зобов'язанні.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, за таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивач підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

1. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю Торговельно-закупівельне підприємство "Лота" (03157, м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, 89, ідентифікаційний код 22919880) з нерухомого майна, а саме: частини вестибюлю, визначеного належними йому тимчасовими огороджуючи ми конструкціями (кіосками) згідно з викопіюванням Схем тимчасового розташування МАФ, за адресою: станція метро "Лівобережна" (східний вестибюль), б/н, загальною площею 4,6 кв.м.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю Торговельно-закупівельне підприємство "Лота" (03157, м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, 89, ідентифікаційний код 22919880) демонтувати належні йому тимчасові огороджуючі конструкції (кіоски), що знаходяться за адресою: станція метро "Лівобережна" (східний вестибюль), б/н, загальною площею 4,6 кв.м.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговельно-закупівельне підприємство "Лота" (03157, м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, 89, ідентифікаційний код 22919880) на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03055, м. Київ, просп. Перемоги, 35, ідентифікаційний код 03328913) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн.

Видати накази відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Ярмак

Повне рішення складено: 28.03.2016