ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Справа № 914/2796/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоТатькова В.І. (доповідача),
суддів :Попікової О.В., Самусенко С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 р.
та на рішеннягосподарського суду Львівської області від 04.11.2015 р.
у справі№ 914/2796/15 господарського суду Львівської області
за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України")
доТовариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства "Енергія-Новояворівськ" (надалі - ТОВ НВП "Енергія-Новояворівськ")
простягнення 2 709 067,21 грн.
за участю представників:
від позивача- не з'явилися
від відповідача- не з'явилися

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.11.2015 р., з врахуванням ухвали про виправлення описки від 10.11.2015 р. (суддя Чорній Л.З.), позовні вимоги задоволено частково: стягнено з ТОВ НВП "Енергія-Новояворівськ" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 676 512,73 грн. пені, 318 535,95 грн. 3 % річних, 919 768,70 грн. інфляційних втрат та 51 826,60 грн. судового збору, розстрочено виконання рішення суду на шість місяців; в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 р. (головуючий суддя Галушко Н.А., судді: Кузь В.Л., Орищин Г.В.) рішення господарського суду Львівської області від 04.11.2015 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням та постановою в частині відмови у стягненні пені та відстрочки виконання рішення, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати в оскаржуваній частині та прийняти в цій частині нове рішення, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 09.03.2016 р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відновлено строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 р. та рішення господарського суду Львівської області від 04.11.2015 р., касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" прийнято до провадження, призначено розгляд скарги на 29.03.2016 р.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Вищого господарського суду України від 28.03.2016 р. № 08.03-04/627 у даній справі призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку з відпусткою суддів Картере В.І. та Губенко Н.М.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 28.03.2016 р. для розгляду касаційної скарги у справі № 914/2796/15 визначено склад колегії суддів: Татьков В.І. - головуючий (доповідач), Попікова О.В., Самусенко С.С.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29.03.2016 р. касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" колегією суддів у складі: Татьков В.І. - головуючий (доповідач), Попікова О.В., Самусенко С.С., прийнято до свого провадження.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що подана касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 28.12.2012 р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ТОВ НВП "Енергія-Новояворівськ" укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/2846-ТЕ-21 (надалі - Договір), відповідно до умов якого позивач передав у власність відповідачу протягом січня-грудня 2013 року природний газ у обсязі 43300,565 тис. м3 на загальну суму 56 689 099,69 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу.

Згідно з п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється покупцем (відповідачем) виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2. Договору сторони погодили, що у разі невиконання покупцем п. 6.1. Договору, покупець у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

За змістом п. 9.3. Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Так, згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судами встановлено, що свої зобов'язання щодо оплати поставленого газу ТОВ НВП "Енергія-Новояворівськ" виконало з порушенням встановленого Договором строку виконання, що і стало підставою для звернення ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до господарського суду Львівської області з позовними вимогами про стягнення 1 384 086,66 грн. пені, 325 702,53 грн. 3 % річних та 999 278,03 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог статті 611 ЦК України та статті 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів касаційної інстанції, з огляду на викладене, погоджується з правомірними та обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій про підставність вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз України" стосовно стягнення з ТОВ НВП "Енергія-Новояворівськ" 1 353 025,46 грн. пені, 318 535,95 грн. 3% річних та 919 768,70 грн. інфляційних втрат (відповідно до здійсненого перерахунку)

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем були подано клопотання, за змістом яких останній просив суд зменшити розмір пені на 60 %, в обґрунтування чого посилався на те, що додаткові збитки для товариства призведуть до суттєвого фінансового навантаження на підприємство, що в свою чергу негативно вплине на розвиток системи теплопостачання в цілому та технічного стану мереж зокрема. Крім того, відповідач надає послуги не тільки населенню, а й релігійним організаціям, закладам культури та охорони здоров'я, дитячим садкам та іншим бюджетним підприємствам й установам. Також, просив суд взяти до уваги те, що відповідач погасив заборгованість в добровільному порядку, що свідчить про відсутність умислу з боку товариства щодо невиконання умов договору, оскільки невиконання зобов'язань з боку відповідача виникло з об'єктивних причин, пов'язаних з важким фінансовим становищем боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В силу статті 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо (п. 3.17.4).

Так, господарський суд першої інстанції, з яким правомірно погодився і апеляційний господарський суд, взявши до уваги ступінь виконання основного зобов'язання (заборгованість відповідачем погашена 20.11.2014 р.), важливість збереження господарської діяльності відповідача як підприємства, а також обставини наявності заборгованості населення й інших споживачів газу перед відповідачем за спожиті комунальні послуги, враховуючи наведені норми чинного законодавства, дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, на 50 % - до 676 512,73 грн.

Враховуючи вищезазначене, господарський суд Львівської області, рішення якого у даній справі залишене без змін Львівським апеляційним господарським судом, обґрунтовано постановив до стягнення з ТОВ НВП "Енергія-Новояворівськ" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 676 512,73 грн. пені, 318 535,95 грн. 3 % річних та 919 768,70 грн. інфляційних втрат

Також, відповідно до ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, та інші обставини справи.

За змістом постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" судам роз'яснено, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, які свідчать про існування реальних обставин, які можуть ускладнити виконання рішення у даній справі, наведені аргументи щодо поточного фінансового стану боржника та доводи заявника про можливість його покращення, охоронюване законом право стягувача на ефективний судовий захист, а також матеріальні інтереси обох сторін, зважаючи при цьому на інтереси стягувача, суди передніх інстанцій підставно задовольнили частково клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення на 6 місяців.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що оскаржуваний судовий акт прийнятий з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Посилання оскаржувача на інші обставини не приймаються колегією суддів до уваги, з огляду на положення ст. 1117 ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.2015 р. та рішення господарського суду Львівської області від 04.11.2015 р. у справі № 914/2796/15 залишити без змін.

Головуючий суддя (доповідач) В.І. Татьков

Суддя О.В. Попікова

Суддя С.С. Самусенко