ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р. Справа №5023/3693/11 (н.р. 33/177-10)

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Ільїн О.В., суддя Сіверін В.І.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників:

позивача (стягувача) ОСОБА_1, за довіреністю №73/16 від 07.07.2015 року;

відповідача (боржника) ОСОБА_2, за довіреністю №5499 від 30.12.2015 року;

Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Харківгаз», м.Харків, (вх.№588Х/1-40) на ухвалу господарського суду Харківської області від 16.02.2016 року по справі №5023/3693/11 (н.р. 33/177-10),

за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ,

до Публічного акціонерного товариства «Харківгаз», м.Харків,

про стягнення 29919681,37 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.02.2016 року по справі №5023/3693/11 (суддя Доленчук Д.О.) скаргу задоволено повністю.

Визнано незаконною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.03.2012 року ВП№28446116 з виконання наказу господарського суду Харківської області по справі №5023/3693/11 від 05.07.2011 року.

Зобовязано Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відновити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області по справі №5023/3693/11 від 05.07.2011 року та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду по справі №5023/3693/11.

Відповідач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм матеріального та процесуального права, а також на неповне зясування і недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 16.02.2016 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні скарги на дії державного виконавця відмовити. Крім того, відповідач просить суд стягнути з позивача на свою користь судові витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

До початку судового засідання 09.03.2016 року представник відповідача надав через канцелярію суду клопотання (вх.№2546) про долучення до матеріалів справи документів, зокрема, витягу та довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказане клопотання задоволено та документи долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 09.03.2016 року з метою забезпечення повного, всебічного та обєктивного вирішення спору, а також дотримання принципів судочинства, враховуючи незявлення в судове засіданні представника позивача, розгляд справи відкладено на іншу дату.

До початку судового засідання 23.03.2016 року до Харківського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх.№3221), в яких він зазначає, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, прийнятою при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відзиву на апеляційну скаргу не надав, у судове засідання Харківського апеляційного господарського суду не зявився, про причини неявки суд не сповістив, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. У відповідності до штампу вихідної кореспонденції Харківського апеляційного господарського суду (вих.№003734) ухвала про відкладення розгляду справи була направлена 12.03.2016 року у кількості трьох примірників, що підтверджує належне надіслання копій процесуальних документів ухвали про відкладення розгляду справи від 09.03.2016 року учасникам судового процесу.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що ухвали направлялись рекомендованою кореспонденцією, а також на те, що явка представника Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у судове засідання не була визнана обовязковою та зважаючи на стислі строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, у відповідності до приписів статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 23.03.2016 року представник відповідача (боржника) підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник позивача (стягувача) проти позиції скаржника заперечував з підстав викладених у його запереченнях.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

У липні 2010 року Дочірня компанія «Газ України» НАК «Нафтогаз України» звернулася до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача ВАТ «Харківгаз» 29919681,37 грн., з яких: 27235628,45 грн. основний борг, 2088060,01 грн. пеня, 281696,66 грн. інфляційні втрати та 314296,25 грн. 3% річних за договором №06/08-2306 на постачання природного газу, укладеним між сторонами 31.12.2008 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.09.2010 року у справі №33/177-10 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Харківгаз» на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 25235628,45 грн. заборгованості, 281696,66 грн. - інфляційних витрат, 307244,25 грн. - 3% річних, витрати по сплаті державного мита у сумі 22009,81 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 203,70 грн. У задоволені решти позовних вимог про стягнення 2000000,00 грн. заборгованості, 2088060,01 грн. пені, 7052,00 грн. 3% річних відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.11.2010 року рішення господарського суду Харківської області від 27.09.2010 року у справі №33/177-10 залишено без змін.

На виконання рішення суду від 27.09.2010 року та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 22.11.2010 року по справі №33/177-10 господарським судом Харківської області 09.12.2010 року видано наказ, який разом із супровідним листом було направлено на адресу стягувача.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.02.2011 року рішення господарського суду Харківської області від 27.09.2010 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.11.2010 року по справі №33/177-10 в частині відмови у задоволенні позовних вимог в розмірі 2044576,01 грн. пені скасовано. В цій частині справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області. В решті рішення господарського суду Харківської області від 27.09.2010 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.11.2010 року залишено без змін.

За результатами нового розгляду, господарським судом Харківської області прийнято рішення від 20.06.2011 року по справі №5023/3693/11 (н.р. 33/177-10), яким позов задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Харківгаз» на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 2041842,13 грн. пені, 1740,22 грн. державного мита та 16,10 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У стягненні 2733,88 грн. пені відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.08.2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2011 року рішення суду першої інстанції від 20.06.2011 року у справі №5023/3693/11 залишено без змін.

У той час господарським судом Харківської області на виконання рішення від 20.06.2011 року видано 05.07.2011 року наказ, який разом із супровідним листом було направлено на адресу стягувача.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 22.08.2011 року державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХМУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження - ВП№28446116 за наказом №5023/3693/11 виданим 05.07.2011 року.

16.09.2011 року державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХМУЮ була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження (ВП№28446116) на підставі п. 15 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що підприємство боржника ВАТ «Харківгаз» внесено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

16.03.2012 року державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХМУЮ винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (ВП№28446116), відповідно до якої виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області по справі №5023/3693/11 від 05.07.2011 року закінчено у зв'язку з тим, що згідно протоколу №9 від 06.10.2011 року засідання комісії з питань списання заборгованості за природний газ проведено списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Так, 29.10.2015 року за вих.№31/13-4061 стягувач звернувся до Дзержинського ВДВС ХМУЮ із заявою щодо надання інформації про хід виконавчого провадження ВП№28446116.

11.12.2015 року на адресу ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» надійшов лист Дзержинського ВДВС ХМУЮ (№17005 від 10.12.2015 року) в якому повідомлено, що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно з п. 14 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувач зазначає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 16.03.2012 року у справі №5023/3693/11 винесена з порушенням вимог чинного законодавства України, а відповідно, дії державного виконавця є незаконними.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй д діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За приписами статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчим провадженням поновлюються майнові та особисті немайнові права громадян і юридичних осіб шляхом застосування процесуальних засобів і способів примусу до осіб, які не виконали свої обовязки у сфері матеріальних правовідносин добровільно.

Значення виконавчого провадження полягає в тому, що воно гарантує фактичну реалізацію рішень судів та інших органів (посадових осіб), завершує юрисдикційну діяльність щодо захисту субєктивних прав громадян і юридичних осіб, забезпечуючи зміцнення законності і правопорядку у сфері матеріально-правових відносин.

Стягувач, звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, обґрунтував її зокрема тим, що державний виконавець не пересвідчився у тому, чи є сума боргу, яка стягувалася за наказом від 05.07.2011 року погашеною.

Колегія суддів апеляційної інстанції вказує, що 04.06.2011 року набрав чинності Закон України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» від 12.05.2011 року, згідно зі ст. 1 якого дія цього Закону поширюється на підприємства незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою України, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України» та її дочірні підприємства ДК «Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК «Укргазвидобування», ДАТ «Чорноморнафтогаз» та ДП «Енергоринок».

Згідно п.п. 2.1.1. ст. 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, у тому числі ліквідованих підприємств, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та її дочірніх підприємств ДК «Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК «Укргазвидобування», ДАТ «Чорноморнафтогаз», що обліковувалася станом на 1 січня 2010 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 2.2. ст. 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» підлягає списанню заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість у розмірі 2041842,13 грн., що є предметом за наказом від 05.07.2011 року та щодо якої державним виконавцем закінчено виконавче провадження є пенею нарахованою за період з травня 2010 року по липень 2010 року за прострочення оплати за спожитий природний газ у 2009 році і не була сплачена станом на момент набрання чинності Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію».

Зважаючи на субєктний склад, характер правовідносин та наявність відповідних умов для застосування механізму врегулювання питань щодо заборгованості за спожитий природний газ, дія вищевказаного Закону поширювалася на сторін у справі.

Пунктом 2.5. Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» передбачено, що списання заборгованості відповідно до цього Закону здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №894 від 08.08.2011 року затверджено «Порядок списання заборгованості за природний газ та електричну енергію», який визначає механізм списання заборгованості (у тому числі реструктуризованої) за природний газ та електричну енергію, зокрема із сплати пені, штрафних та фінансових санкцій, що нараховані на заборгованість за природний газ, а також за кам'яне і буре вугілля, газ нафтопереробки, нафтопродукти і природний газ підприємств, що виробляють електричну енергію, перед Держрезервом, яку реструктуризовано відповідно до рішень Кабінету Міністрів України, відповідно до Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію».

Згідно з п. 6 вищевказаного Порядку для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входить керівник такого учасника як голова комісії та головний бухгалтер і яка визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів. Списання заборгованості проводиться на підставі протоколів зазначеної комісії, затверджених її головою. Датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу.

Так, на виконання вищевказаних нормативно-правових актів відповідач (боржник) створив комісію з питань списання заборгованості, яка провела інвентаризацію заборгованості за договорами, провела звірку взаєморозрахунків з ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та склала протокол засідання комісії з питань списання заборгованості за природний газ №9 від 06.10.2011 року.

Згідно п. 8 Порядку учасники процедури списання подають протягом 10 днів після затвердження зазначеного в пункті 6 цього Порядку протоколу, але не пізніше 31 грудня 2011 року кредиторам інформацію про суми списаної заборгованості (основної суми заборгованості, пені, штрафних та фінансових санкцій) в розрізі договорів щодо постачання природного газу, а також видів заборгованості.

Відповідно до протоколу №9 від 06.10.2011 року засідання комісії заборгованість за договором з ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» №06/08-2306 за природний газ, що обліковувалась в бухгалтерському обліку товариства списана, про що листом №3483 від 06.10.2011 року з додаванням оригіналу протоколу було повідомлено ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України». У матеріалах справи наявні копія протоколу №9 від 06.10.2011 року та копія листа №3483 від 06.10.2011 року на якому міститься позначка щодо вхідного порядкового номеру кореспонденції вх.№15204/2 та дати 10.10.2011 року. Тобто, можливо зробити висновок, що вказана позначка здійснена стягувачем у підтвердження отримання листа з додатками.

Враховуючи вищевикладене, боржник ПАТ «Харківгаз» звернувся до Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ із заявою про закінчення виконавчого провадження, оскільки має місце фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом, а саме сплата в добровільному порядку 1740,22 грн. державного мита та 16,10 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, що підтверджується платіжним дорученням №240 від 26.01.2012 року, а також на підставі Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію».

Вищевказані документи - протокол №9 від 06.10.2011 року та лист №3483 від 06.10.2011 року з відміткою стягувача про отримання були долучені до матеріалів виконавчого провадження №28446116. У подальшому, на підставі вищевикладеного, 25.04.2012 року ПАТ «Харківгаз» було отримано постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.03.2012 року.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що при дослідженні копії листа ПАТ «Харківгаз» вих.№3483 від 06.10.2011 року, копії протоколу №9 засідання комісії з питань списання заборгованості за природний газ від 06.10.2011 року та копії листа вих.№3457 від 04.10.2011 року з додатком, не можливо встановити, що дані листи були отримані стягувачем, а зазначення у них вх.№15204/2 від 10.10.2011 року та вх.№152255/2 від 10.10.2011 року не є доказами отримання даних листів стягувачем. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що відсутня можливість для перевірки матеріалів ВП№28446116 та доказів на які боржник посилається у відзиві на скаргу, оскільки відповідне виконавче провадження є знищеним.

Проте, колегія суддів зазначає, що знищення виконавчого провадження відбулося у відповідності до чинних норм права та інструкцій. Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 року строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки.

Згідно п. 9.10 Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

На виконання зазначених норм 25.01.2016 року було складено акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення та виконавче провадження по даній справі знищено.

Колегія суддів вважає, що знищення виконавчого провадження, в якому містилися оригінали документів на які посилається сторона в підтвердження своєї позиції по справі не може бути підставою для покладення на відповідача (боржника) відповідальності і не спростовує інформацію, що покладена в основу заперечень відповідача. Крім того, слід зазначити, що знищення виконавчого провадження з оригіналами документів не може бути підставою вважати, що заборгованість відповідача перед позивачем не є погашеною.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що перед проведенням списання заборгованості, сторони договору підписали акт звіряння розрахунків від 30.09.2011 року, з якого вбачається, що за договором №06/08-2306 обліковується заборгованість в розмірі 28039144,48 грн., що складається зі стягнутих сум основної заборгованості та санкцій, в тому числі - і зі списаної суми нарахованої пені в розмірі 2041842,13 грн. За результатами проведеного списання товариством на виконання Порядку Кабінету Міністрів України був відправлений лист ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» №3483 від 06.10.2011 року з інформацією про суми списаної заборгованості (вхід.№15204/2 від 10.10.2011 року) в розрізі договорів щодо постачання природного газу. В свою чергу, заперечень щодо тієї чи іншої списаної суми заборгованості від ДК «Газ України» товариство не отримувало. Окрім того, товариство листом №3457 від 04.10.2011 року (вхід.№15225/2 від 10.10.2011 року) був направлений і акт звірки розрахунків між ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Харківгаз» за договором №06/08-2306 від 31.12.2008 року, з якого вбачається, що до списання увійшла пеня - 2041842,13 грн.

Даним листом товариство прохало підписати, засвідчити печаткою та повернути один примірник акту звірки на адресу ПАТ «Харківгаз», та зауважило, що у разі не повернення підписаного акту звірки в 10-денний період він буде вважатися погодженим з боку ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України». Доказів того, що ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» висловило свої заперечення з даного приводу матеріали справи не містять.

Про той факт, що ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» було обізнано, що на балансі товариства не обліковується сума пені в розмірі 2041842,13 грн. та при цьому, не вчиняло будь-яких дій по захисту своїх прав, свідчать акти звірки розрахунків від 30.09.2012 року та від 31.10.2012 року. При цьому, 14.05.2012 року сторонами був підписаний акт звіряння розрахунків (екземпляри надані та заповнені інформацією зі своєї сторони - саме ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України») щодо заборгованості за природний газ, яка утворилася станом на 01.01.2011 року і не сплачена станом на 04.06.2011 року з урахуванням зміни заборгованості станом на 31.03.2012 року, який свідчить про відсутність (прийняття/погодження цього факту ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України») заборгованості за договором №06/08-2306 від 31.12.2008 року, яка була б підставою для укладання договорів (додаткових угод, мирових угод) на підставі Закону.

Більш того, звертаємо увагу, що за результатами планової документальної виїзної перевірки ПАТ «Харківгаз» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, що відображені в акті СДПІ з ВПП у м.Харкові №268/47.1-03/03359500 від 14.05.2013 року не зафіксовано жодного зауваження щодо проведених процедур списання заборгованості товариства перед ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України».

Щодо посилань апелянта, що для списання заборгованості зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій, по якій відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, передбачена спеціальна процедура підписання відповідних договорів між учасниками процедури списання, а тому безпідставним та необґрунтованим є списання боржником суми заборгованості за спірним наказом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України №894 від 08.08.2011 року «Про затвердження Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію» заборгованість зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій (3% річних та індекс інфляції), які нараховані учасникам процедури списання на заборгованість за природний газ, спожитий газ, спожитий ними у період з 01.01.97 р. по 01.01.11 р., щодо стягнення яких розпочата процедура судового врегулювання спору і відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, визначається у відповідних договорах, що укладаються між учасниками процедури списання відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України.

Таким чином, пунктом 7 вищевказаної постанови встановлено не порядок списання заборгованості, а спосіб визначення розміру заборгованості зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій на підставі договорів про поставку природного газу. Доводи скаржника про обов'язковість укладення договору про списання заборгованості у зв'язку з прямою вказівкою закону, є необґрунтованими, оскільки законом такої вказівки не передбачено, а встановлено лише визначення заборгованості у відповідних договорах, що укладаються між учасниками процедури списання відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України (таким договором є договір на поставку газу).

Звертаємо увагу, що право на списання пені, що було набуте ПАТ «Харківгаз» за нормами Закону «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію», та виходячи з вимог Порядку, яким встановлена відповідна процедура виконання вимог Закону щодо списання заборгованості, обов'язок щодо списання покладається саме на боржника шляхом створення відповідної комісії по списанню, складання і затвердження протоколу цієї комісії і надсилання інформації про суми списаної заборгованості стягувачу як кредитору, при цьому дата затвердження боржником такого протоколу вважається датою списання, а у стягувача виникає лише обовязок врахувати зазначені в протоколі суми, як списані.

Виходячи з викладеного, протокол засідання комісії з питань списання заборгованості є достатньою підставою для закінчення виконавчого провадження.

Оцінка державним виконавцем підстав списання та подальших дій боржника щодо подання інформації про суми списаної заборгованості стягувачу, а тим більше, отримання погодження чи перевірка виконання Закону зі сторони останнього виходить за межі повноважень, наданих державному виконавцю Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, з огляду на п 2.5. ст. 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію», Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, п. 14 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», при розгляді підстав закінчення виконавчого провадження державним виконавцем Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ було правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі наданого ПАТ «Харківгаз» протоколу №9 від 06.10.2011 року, а суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення скарги на дії державного виконавця, який діяв у відповідності до норм чинного законодавства та в межах наданих йому повноважень.

Згідно з п.7 постанови пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» за результатами розгляду скарги загальний суд постановляє рішення, а господарський - ухвалу, які мають відповідати вимогам відповідно до статей 202, 203, 248-24 ЦПК та статей 86, 121-2 ГПК.

Відповідно до п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Отже, господарським судам надані повноваження визнавати постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, а правові підстави щодо скасування постанови ВДВС у суду відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи скаргу позивача (стягувача), а саме, скасовуючи постанову Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції вийшов за межі наданих йому діючим законодавством повноважень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, за невідповідністю висновків щодо задоволення скарги на дії Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та скасування постанови відділу примусового виконання рішення про закінчення виконавчого провадження від 16.03.2012 року ВП№28446116 з виконання наказу господарського суду Харківської області по справі №5023/3693/11 від 05.07.2011 року.

За таких підстав, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 16.02.2016 року по справі №5023/3693/11 (н.р. 33/177-10) підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Керуючись статтями 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 1, 2, 3 ч.1 ст.104, ст. 105, ст. 106, ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 16.02.2016 року у справі №5023/3693/11 (н.р. 33/177-10) скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні скарги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відмовити.

Повний текст постанови складено 28 березня 2016 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Сіверін В.І.