ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

31 березня 2016 р. Справа № 902/203/16

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Укрбудсервіс", м.Вінниця

до: Дочірнього підприємства Вінницький облавтодор ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", м.Вінниця

про стягнення 118 962,12 грн

За участю секретаря судового засідання Віннік О.В.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1, директор, наказ № 25 від 07.08.2014 р.

відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 01 від 05.01.2016 р.

ВСТАНОВИВ :

Товариством з обмеженою відповідальністю "БК "Укрбудсервіс" подано позов до Дочірнього підприємства Вінницький облавтодор ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про стягнення 118 962,12 грн, з яких: 64 392,86 грн - боргу, 3 959,00 грн - 3 % річних, 50 610,26 грн - інфляційних втрат в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю послуг № 28-03/13 від 28.03.2013 р.

Ухвалою суду від 15.03.2016 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/203/16 та призначено до розгляду на 31.03.2016 р.

31.03.2016 р. до суду надійшов відзиві відповідача в якому останній позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу визнає повністю, а в частині стягнення штрафних санкцій та інфляційних втрат покладається на розсуд суду.

Також в даному відзиві відповідач зазначає, що при відновленні фінансування підприємства в повній мірі заборгованість буде погашена в найкоротший термін.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

В судовому засіданні судом оголошувалась перерва в межах дня з метою надання сторонами додаткових доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

28.03.2013 р. між ТОВ "БК "Укрбудсервіс" (Виконавець) та ДП Вінницький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (Замовник) було укладено договір про закупівлю послуг № 28-03/13 (а.с.9-13, т.1).

За умовами Договору Виконавець зобов'язується за завданням Замовника надати послуги, автопослуги по перевезенню щебеневої продукції, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити такі послуги (п. 1.1 Договору).

Ціна перевезення складає 1 грн 10 коп. за тн/км., ціна є приблизною і становить 300 000 грн, в тому числі ПДВ - 50 000 грн, що станом на дату Договору дорівнює загальній вартості послуг. Загальна вартість послуг за цим Договором складається із вартості послуг, наданих в межах строку дії цього Договору. Ціна цього договору може бути зменшена або збільшена за взаємною згодою Сторін (п.п. 2.1-2.3 Договору).

Відповідно до п.3.1 Договору розрахунки за надані послуги проводяться шляхом оплати Замовником після одержання від виконавця рахунку на оплату послуг та підписання ОСОБА_3 наданих послуг і передачі документів, зазначених п. 4.2 Договору.

Відповідно до п.3.3 Договору Сторони свідчать, що Замовник зобов'язується розрахуватися з Виконавцем за надані послуги протягом 90 календарних днів з моменту отримання від Виконавця документів відповідно до п.4.1 та п.4.2 цього Договору в яких зазначається, що Виконавець здійснює первинне надання послуг в строк 5 днів після підписання цього Договору. Надання кожної наступної послуги здійснюється на підставі заявки, що надається Замовником Виконавцю. У заявці Замовника вказується: найменування послуг, кількість послуг, умови надання послуг, Виконавець розглядає заявку Замовника в 3 денний строк та акцептує її або надає Замовнику обґрунтовані заперечення в письмовій формі. Місце надання послуг за Договором: Філії ДП "Вінницький облавтодор".

В п.4.4 Договору зазначається, що після надання послуг між ОСОБА_3 оформляється відповідний акт про надання послуг, який підписується уповноваженими представниками Сторін та скріплюється печатками Сторін. Послуги вважаються наданими виключно після їх фактичного виконання та передання документів, зазначених в п.4.1 та п.4.2 цього Договору.

Датою передачі наданих послуг від Виконавця Замовнику, вважається дата підписання ОСОБА_3 про надання послуг (з врахуванням п.5.4 Договору) (п.4.5 Договору).

Згідно п. 5.4.1 Договору Виконавець має право: своєчасно (відповідно до умов Договору) та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, Виконавець на умовах Договору про закупівлю послуг № 28-03/13 від 28.03.2013 р. за період 18.04.2013 р. по 01.10.2013 р. надав Замовнику послуги по перевезенню вантажу автомобільним транспортом на загальну суму 529 392,86 грн, що стверджується обопільнопідписаними сторонами актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) та товарно-транспортними накладними, наявними в матеріалах справи, наданими представником позивача суду згідно супровідного листа № б/н від 31.03.2016 р.

Проведення Замовником розрахунків за отримані послуги в сумі 465 000,00 грн за період з 25.04.2013 р. по 12.02.2014 р. підтверджується довідками банку № 57-6/16-41 від 10.03.2016 р., № 57-6/16-59 від 30.03.2016 р. та актами звірки розрахунків за період з 28.03.2013 р. по 26.05.2015 р., за період з 28.03.2013 р. по 30.03.2016 р. тощо.

Так як, відповідач не здійснив розрахунків за отримані послуги в сумі 64 392 грн, позивач 28.12.2015 р. звернувся до першого з вимогою провести розрахунок згідно Договору про закупівлю послуг № 28-03/13 від 28.03.2013 р. (а.с. 16, т.1).

05.02.2016 р. надійшла відповідь на претензію № 53 в якій відповідач повідомив про визнання боргу та неможливість погашення заборгованості в зв'язку із недостатністю фінансування (а.с. 17, т.1).

Непроведення відповідачем оплати за надані позивачем послуги слугувало підставою звернення останнього з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов таких висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Беручи до уваги зміст договору укладеного між сторонами, характер взятих на себе сторонами зобов'язань, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договору про перевезення правовідносини за яким регулюються главою 64 Цивільного кодексу України "Перевезення".

Згідно 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказувалось судом вище умовами Договору про закупівлю послуг № 28-03/13 від 28.03.2013 р., а саме п.3.3 передбачено, що Замовник (відповідач по справі) зобов'язується розрахуватися з Виконавцем за надані послуги протягом 90 календарних днів з моменту отримання від Виконавця документів відповідно до п.4.1 та п.4.2 цього Договору.

Оскільки останні акти здачі-прийняття робіт було підписано сторонами 19.09.2013 р. та 01.10.2013 р. (саме по яким і утворилась заборгованість) то боржник вважається таким що прострочив за спливом 90 календарних днів після вказаних дат.

Із матеріалів справи слідує, що остання проплата була здійснена відповідачем 12.02.2014 р.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про те, що відповідач не здійснив розрахунку у встановлений договором строк та є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на вказане суд дійшов висновку про те, що відповідач прострочив сплату заборгованості у розмірі 64 392 грн 86 коп. в зв'язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також судом розглянуто вимогу позивача про стягнення з відповідача 50 610 грн 26 коп. - інфляційних втрат за період з 01.02.2014 р. по 29.02.2016 р. та 3 959 грн 00 коп. - 3 % річних за період з 12.02.2014 р. по 01.03.2016 р.

За результатами розгляду вказаних вимог суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинного законодавства.

Перевіркою правильності розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора судом виявлено помилки, які полягають у невірному визначенні позивачем кінцевої суми за вказаними вимогами.

Зокрема, при перерахунку судом отримано 51 181,82 грн інфляційних втрат та 3 964,13 грн 3 % річних.

Враховуючи те, що визначення ціни позову належить до виключної прерогативи позивача і на момент проведення судового засідання останнім не було подано, з поміж іншого, заяви про збільшення розміру позовних вимог, суд задовольняє заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних в розмірі вказаному позивачем у позовній заяві.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду жодних доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу, інфляційних втрат, 3 % річних, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

Дійшовши висновку про повне задоволення позову, судом враховано процесуальну позицію відповідача, який повністю визнав позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

31.03.2016 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 42, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Вінницький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул.Данила Галицького, 27, м.Вінниця, 21036 (ідентифікаційний код 32054743) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Укрбудсервіс", АДРЕСА_1, 21036 (ідентифікаційний код 34982894) 64 392 грн 86 коп. - заборгованості, 50 610 грн 26 коп. - інфляційних втрат, 3 959 грн 00 коп. - 3 % річних, 1 784 грн 43 коп. - відшкодування витрат повязаних зі сплатою судового збору.

3. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05 квітня 2016 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 1 прим.:

1 - до справи.