ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.03.2016 р. Справа№ 914/469/16

за позовною заявою: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-канадське підприємство РосанПак, с.Сокільники

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ГранПак СПб, м.Санкт-Петербург, Російська Федерація

про стягнення 16000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.02.2016 р. еквівалентно 432 320,00 грн.

Суддя Ділай У.І.

При секретарі Климишин Ю.О.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 представник (Довіреність б/н від 17.02.2016р.)

Від відповідача: не зявився.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-канадське підприємство РосанПак, до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ГранПак СПб, про стягнення 16000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.02.2016 р. еквівалентно 432 320,00 грн.

Ухвалою суду від 19.02.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 15.03.2016р.

З підстав викладених в ухвалі суду від 15.03.2016р. розгляд справи відкладено на 29.03.2016р.

В судовому засіданні 29.03.2016р. позивачем подано клопотання (вх.№13490/16) про долучення документів до матеріалів справи, а саме офіційний переклад на російську мову в трьох примірниках позовної заяви з додатками та ухвали суду від 19.02.2016р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд вирішив зупинити провадження у справі №914/469/16, у звязку із необхідністю вручення документів відповідачеві, який є нерезидентом.

При прийнятті ухвали суд виходить з наступного.

Відповідач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ГранПак СПб є нерезидент - юридична особа Російської Федерації, що знаходиться за адресою: 192076, Російська Федерація, АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) іноземні субєкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обовязки, що і субєкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Стаття 22 ГПК України визначає, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори України» визначає, що чинні міжнародні договори України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно ст.125 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Так, до правовідносин по повідомленню іноземної сторони про розгляд справи, у якій вона виступає відповідачем (врученню судового доручення) необхідно застосовувати положення Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (дата прийняття: 22.01.1993р., дата приєднання Україною: 10.11.1994р. (із заявами та застереженнями), дата набуття чинності для України: 14.04.1995 р., далі по тексту - Конвенція) разом із Протоколом до неї від 28.03.1997р. (дата підписання для України 28.03.1997р. та дата набуття чинності для України 17.09.1999р.) Дана конвенція застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією і Туркменістаном.

Статтею 1 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993р. передбачено, що громадяни кожної з Договірних Сторін, а також особи, що проживають на її території, користуються на територіях всіх інших Договірних Сторін у відношенні своїх особистих і майнових прав таким же правовим захистом, як і власні громадяни цієї Договірної Сторони. Громадяни кожної з Договірних Сторін, а також інші особи, що проживають на її території, мають право вільно і безперешкодно звертатися до суду, прокуратури й інших установ других Договірних Сторін, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні і кримінальні справи (далі - установи юстиції), можуть виступати в них, подавати клопотання, пред'являти позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих же умовах, що і громадяни цієї Договірної Сторони. Положення цієї Конвенції застосовуються також доюридичних осіб, створених відповідно до законодавства Договірних Сторін.

Відповідач у справі №914/469/16 ТзОВ ГранПак СПб, є юридичною особою створеною відповідно до законодавства Російської Федерації, місцем знаходження якого є м. Санкт-Петербург, Російська Федерація, тому на відповідача будуть поширюватися положення зазначеної Конвенції.

Слід зазначити, що правову допомогу в цивільних, сімейних та кримінальних справах відповідно до вказаної вище Конвенції здійснюють установи юстиції Договірної Сторони.

Частиною ІІ наведеної Конвенції передбачено, порядок надання правової допомоги договірними державами. Стаття 5 встановлює, що при виконанні цієї Конвенції компетентні установи юстиції Договірних Сторін зносяться один з одним через свої центральні органи, якщо тільки цією Конвенцією не встановлений інший порядок зносин.

Порядок оформлення, вручення та виконання судових доручень регламентується ст.ст. 7-11 Конвенції. Слід зазначити, що при виконанні доручення про надання правової допомоги запитувана установа застосовує законодавство своєї країни. На прохання запитуючої установи вона може застосувати і процесуальні норми запитуючої Договірної Сторони, якщо тільки вони не суперечать законодавству запитуваної Договірної Сторони. Якщо запитувана установа не компетентна виконати доручення, вона пересилає його компетентній установі і повідомляє про це запитуючу установу. На прохання запитуючої установи запитувана установа своєчасно повідомляє їй і зацікавленим сторонам про час і місце виконання доручення, для того щоб вони могли бути присутніми при виконанні доручення відповідно до законодавства запитуваної Договірної Сторони. У випадку, якщо точна адреса зазначеного в дорученні особи невідома, запитувана установа приймає відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої вона знаходиться, необхідні міри для встановлення адреси. Після виконання доручення запитувана установа повертає документи запитуючій установі, у тому випадку, якщо правова допомога не могла бути зроблена, вона одночасно повідомляє про документи запитуючій установі.

Таким чином, іноземна договірна держава повинна вжити усіх необхідних заходів для належного та ефективного виконання судових доручень.

Згідно ст. 10 Конвенції запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він згодний добровільно їх прийняти.

Водночас, стаття 11 Конвенції встановлює, що вручення документів засвідчується підтвердженням, підписаним особою, якій вручений документ, і скріпленим офіційною печаткою запитуваної установи, із зазначенням дати вручення і підписом працівника установи, що вручає документ або виданий цією установою інший документ, у якому повинні бути зазначені спосіб, місце і час вручення.

Відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції документи, що були складені або засвідчені відповідною установою однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою та засвідчені підписом компетентної особи, мають силу документа на території другої Договірної Сторони без будь-якого іншого засвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж й на території другої Договірної Сторони.

Враховуючи відсутність відомостей у господарського суду Львівської області про реквізити відповідного компетентного суду в Російській Федерації, судові доручення надсилаються через Головне управління юстиції у Львівській області, та полягають у сповіщенні про наступну дату, час і місце судового засідання.

Отже, на виконання вищенаведених Конвенцій щодо належного оформлення судових доручень та їх супутніх документів,з метою повідомлення ТзОВ ГранПак СПб про розгляд справи в Господарському суді Львівської області, у якій воно виступає відповідачем, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язання позивача забезпечити здійснення перекладу відповідних судових документів та судових доручень на російську мову з наданням нотаріально засвідчених перекладів господарському суду Львівської області для їх подальшого скерування до Головного управління юстиції у Львівській області.

Відповідно до ч.1 ст.79 господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Керуючись ст.19 Про міжнародні договори України, ст.ст. 4, 22, 79, 86, 123-125 ГПК України, Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993р., Протоколом до неї від 22.01.1993, з метою забезпечення повідомлення у належній формі іноземного учасника судового процесу про час і місце розгляду справи суд, -

У Х В А Л И В:

1. Зупинити провадження у справі №914/469/16 до виконання судового доручення про вручення судових документів чи повідомлення про неможливість такого виконання щодо ТзОВ ГранПак СПб.

2. Розгляд справи призначити на 04.10.2016р. о 10:00 год.

3. У разі, якщо виклик (повідомлення) не буде вручено своєчасно, суд врахує це та розгляне справу в день наступного судового засідання, що відбудеться 25.10.2016р. о 10:00 год.

4. Судове засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Львівської області за адресою: 79014, Україна, м. Львів, вул. Личаківська, 128, зал судових засідань № 9.

5. Позивачу провести звірку взаєморозрахунків, підписаний обома сторонами акт звірки надати суду; забезпечити явку повноважного представника в судове засідання.

6. Відповідачу подати документально обґрунтований відзив (пояснення з приводу заявлених позовних вимог викладених у позовній заяві); докази правосуб'єктності юридичної особи, правовстановлюючі документи; у випадку часткової або повної сплати суми боргу надати належні докази; провести звірку взаєморозрахунків, підписаний обома сторонами акт звірки надати суду; явка повноважного представника на власний розсуд.

Суддя Ділай У.І.