ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Справа № 915/42/16

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2 дов. №8677/юр від 25.12.2015 (у судовому засіданні

21.03.2015),

представника відповідача: ОСОБА_3 дов.№04/1192 від 01.02.2016 (у судовому засіданні 21.03.2015),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго

(54034, м.Миколаїв, вул.Миколаївська, 5а),

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації

Миколаївгаз (54003, м.Миколаїв, вул.Чигрина, 159),

про: стягнення 806022,31 грн. переплати по договору на постачання природного газу №П/2012-ПГ-0-03 від 24.02.2012, -

в с т а н о в и в:

Позивач зверне всі до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 806022,31 грн. переплати по договору на постачання природного газу №П/2012-ПГ-0-03 від 24.02.2012.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що зазначена сума переплати вникла внаслідок ухилення відповідача від списання з бухгалтерського обліку ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» заборгованості ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», яка, в свою чергу була списана ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» підприємствам Державного концерну «Укроборонпром», в порядку, визначеному ст.2 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку» №5213-VI від 06.09.2012.

15.02.2016 та 26.02.2016 від відповідача разом з відзивом на позов до суду надійшли заяви про припинення провадження у справі в порядку п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки рішенням Господарського суду Миколаївської області від 27.11.2012 у справі №5016/2284/2012 з позивача на користь відповідача за Договором на постачання газу №П/2012-ПГ-0-03 від 24.02.2012 стягнуто заборгованість у сумі 806022,31 грн.

Вивчивши подані відповідачем заяви, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для припинення провадження у справі, оскільки згідно п.2 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав. Предмет та підстави позову, який розглядався у справі у справі №5016/2284/2012 не тотожні предмету та підставам позову, що розглядається у даній справі, незважаючи на те, що його сторонами є ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз».

За вказаних обставин, суд відмовляє в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» про припинення провадження у справі.

Відповідач у відзиві та додаткових поясненнях до відзиву проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що списання заборгованості не було оформлено сторонами у вигляді акту, що передбачено п.2 ст.2 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку» №5213-VI від 06.09.2012; згідно платіжного доручення №285 від 21.01.2013 оплата позивачем 806022,31 грн. була здійснена на виконання рішення господарського суду, тому зазначені грошові кошти не муть вважатись переплатою по договору постачання природного газу №П/2012-ПГ-0-03 від 24.02.2012; з 01.07.2015 у ПАТ по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз відсутня ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу.

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та запереченнях проти позову.

У судовому засіданні 22.03.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

30.10.2012 набрав чинності ОСОБА_4 України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку» №5213-VI від 06.09.2012 (надалі ОСОБА_4 №5213-VI), який визначає комплекс економічних заходів, спрямованих на вирішення питань заборгованості та забезпечення стабільного розвитку державних підприємств оборонно-промислового комплексу, в тому числі казенних підприємств, які включені до складу Державного концерну «Укроборонпром».

Статтею 2 Закону №5213-VI передбачено, що на умовах, визначених цією статтею, підлягають списанню заборгованість підприємств оборонно-промислового комплексу (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) за теплову енергію і природний газ та послуги з його транспортування перед підприємствами, що виробляють, транспортують і постачають теплову енергію, та субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», її дочірніми компаніями (підприємствами), яка обліковувалася станом на 1 вересня 2012 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом (п.1 ч.1 ст.2 Закону №5213-VI).

Заборгованість підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, перед субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, підлягає списанню в межах сум, списаних учасникам процедури списання - підприємствам оборонно-промислового комплексу, яка виникла станом на 1 вересня 2012 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом (п.5 ч.1 ст.2 Закону №5213-VI).

Частина 2 статті 2 Закону №5213-VI передбачає, що списання заборгованості (у тому числі з пені, штрафних та фінансових санкцій) відповідно до цієї статті здійснюється підприємствам оборонно-промислового комплексу відповідними субєктами господарювання, які здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, оптовим постачальником електричної енергії, підприємствами, що виробляють електричну енергію, Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та її дочірніми компаніями (підприємствами), а також субєктами господарювання, які постачають теплову енергію, надають послуги з водопостачання та водовідведення (далі - учасники процедури списання), у такому порядку:

1) обсяг заборгованості (у тому числі реструктуризованої) визначається з урахуванням вимог законодавства з питань інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, документів та розрахунків і списується учасниками процедури списання у сумах, що обліковуються в бухгалтерському обліку таких учасників, враховуючи у тому числі суми пені, штрафних санкцій, 3 відсотки річних та індекс інфляції на дату списання;

2) для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обовязково входять керівник підприємства як голова комісії та головний бухгалтер і яка визначає обсяг та період виникнення заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів;

3) списання заборгованості проводиться на підставі взаємно погоджених актів звіряння учасників процедури списання, в яких зазначаються обсяг та період виникнення заборгованості, що підлягає списанню;

4) датою списання заборгованості є дата підписання взаємно погоджених актів звіряння учасниками процедури списання.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що на виконання умов Закону №5213-VI, наказом №507 від 05.11.2012 позивач створив комісію для списання заборгованості.

На підставі актів звіряння взаємних розрахунків по заборгованості станом на 01.09.2012, яка залишилась непогашеною станом на 30.10.2012, підписаних 26.12.2012 з ДП «Український радіочастотний інститут» та ДП «Суднобудівний завод імені 61 Комунара», які є підприємствами оборонно-промислового комплексу - учасниками Державного концерну «Укроборонпром», позивачем була списана заборгованість останніх за спожиту теплову енергію на загальну суму 1599662,75 грн. (а.с.38, 39).

До ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» позивач звернувся листом №7516/17 від 16.11.2012, в якому просив розглянути можливість проведення списання заборгованості по наступній схемі: ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» списує заборгованість підприємствам оборонно-промислового комплексу за теплову енергію у сумі 806022,31 грн.; ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» списує заборгованість ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» за поставлений природний газ у сумі 806022,31 грн.; ПАТ «Нафтобаз України» списує заборгованість ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» за поставлений природний газ у сумі 806022,31 грн. (а.с.27).

Листом №01/4080 від 20.11.2012 відповідач відмовився від участі у списанні заборгованості ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» пославшись на відсутність у позивача такої заборгованості станом на 01.09.2012 (а.с.28).

21.01.2013 позивач перерахував відповідачу 806022,31 грн. платіжним дорученням №285 (а.с.29). При цьому, призначення платежу у платіжному дорученні зазначено, як оплата основного боргу за поставку та транспортування газу, згідно рішення суду від 27.11.2012 у справі №5-16/2284/2012 (а.с.29).

В подальшому, 20.01.2016 позивач направив на адресу відповідача претензію №181/юр (а.с.26), в якій вимагав від відповідача повернути передплату у сумі 806022,31 грн., що утворилась по договору на постачання газу №П/2012-ПГ-0-03 від 24.02.2012 через ухилення ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» від виконання вимог Закону №5213-VI.

Зазначена претензія позивача була залишена без задоволення, що стало підставою звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 2 статті 2 Закону №5213-VI передбачає списання заборгованості учасникам процедури списання шляхом складання та підписання взаємно погоджених актів звіряння учасників процедури списання, в яких зазначаються обсяг та період виникнення заборгованості, що підлягає списанню. При цьому, датою списання заборгованості є дата підписання взаємно погоджених актів звіряння учасниками процедури списання.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» та ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» не було складено взаємно погодженого акту звіряння учасників процедури списання, в якому був би визначений обсяг та період виникнення заборгованості, що підлягає списанню - 806022,31 грн. або інша сума.

Доказів того, що листом №7516/17 від 16.11.2012 або іншим засобом, позивач направив на адресу відповідача такий акт, позивачем суду не надано.

Доказів звернення до суду з вимогою про спонукання відповідача до виконання процедури списання шляхом підписання відповідного акту, у разі, якщо мало місце ухилення відповідача від виконання вимог Закону №5213-VI, позивач також суду не надав.

ОСОБА_4 №5213-VI визначає певний порядок списання заборгованості, який позивачем дотриманий не був, то звернення до відповідача з вимогою про повернення передплати, у сумі 806022,31 грн., без наявності взаємно погодженого акту звіряння на цю суму, є безпідставним.

З урахуванням викладеного, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.33, 34, 44, 49, 82, 821, 83, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 28 березня 2016 року.

Суддя М.В.Мавродієва