Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

«31» березня 2016 року Справа № 927/170/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Чернігівторгбуд»,

вул. Ушинського, 109 км, м. Чернігів, Чернігівська область, 14014

Відповідач: Державне підприємство «Чернігівторф», вул. Борисенка, буд. 35-А, м. Чернігів, Чернігівська область, 14037

Предмет спору: про стягнення 1644,11 грн.

Суддя Мурашко І.Г.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 доручення від 15.03.2016 р. № 51 представник

від відповідача: ОСОБА_2довіреність № 582 від 18.12.2015 р. представник

Суд виносить рішення після закінчення оголошеної перерви у судовому засіданні 15.03.2016 р. відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Публічним акціонерним товариством «Чернігівторгбуд» подано позов до Державного підприємства «Чернігівторф» про стягнення 1644,11 грн., з яких 1529,11 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2015 р. по січень 2016 р., включно, та 115,00 грн. трьох відсотків річних за період з 01.02.2015 р. по 31.01.2016 р., включно. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду від 20.10.1998р.

Позивачем було заявлено клопотання (а.с.52-53) про витребування у Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області інформації стосовно перебування наказу господарського суду Чернігівської області від 20.03.2007 року по справі № 7/41 в ДВС та стан його виконання на теперішній час, яке було задоволено ухвалою господарського суду Чернігівської області від 15.03.2016 р. (а.с.66-67) Даною ухвалою суду було уповноважено повноважного представника позивача на отримання витребуваної судом інформації. .

У судовому засіданні 31.03.2016 р. повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав до суду лист від 18.03.2016 р. № 02.1-25/701А/3 Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, з якого вбачається, що наказ господарського суду Чернігівської області від 20.03.2007 р. по справі № 7/41 не виконаний, та перебуває на примусовому виконанні в межах зведеного виконавчого провадження № ЄДРВП 31021237.

Відповідач відзивом на позов та повноважний представник у судовому засіданні проти заявленого позовну заперечив, посилаючись на відсутність своєї вини щодо невиконання наказу господарського суду Чернігівської області від 20.03.2007 р. по справі № 7/41, а також скрутне фінансове становище підприємства. Так, відповідач пояснив, що наказ від 20.03.2007 р. по справі № 7/41 знаходиться весь час на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, на всі рахунки та майно відповідача накладено арешт, грошові кошти з його рахунків списуються виключно державним виконавцем, тобто відповідач не має можливості виконати наказ господарського суду Чернігівської області від 20.03.2007 р. по справі № 7/41. У відзиві на позов відповідач просив суд врахувати пропуск позивачем строків позовної давності відносно заявлених вимог (а.с. 56).

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, зясувавши фактичні обставини справи, заслухавши повноважних представників сторін, господарський суд , -

в с т а н о в и в:

Правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Чернігівторгбуд» є Публічне акціонерне товариство «Чернігівторгбуд» у відповідності до п. 1.2 Статуту ПАТ «Чернігівторгбуд», затвердженого протоколом № 9/2012 від 12.01.2012 р. загальних зборів акціонерів ВАТ «Чернігівторгбуд»,зареєстрованого 25.01.2012 р. за № 8002181 (а.с.22-26).

В силу приписів ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 06.03.2007 року по справі № 7/41 було присуджено до стягнення з Державного підприємства «Чернігівторф» на користь Відкритого акціонерного товариства «Чернігівторгбуд» - 3832,00 грн. боргу, 102,00 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу (а.с.17). Рішення набрало законної сили 20 березня 2007 року, на його виконання видано наказ від 20.03.2007 р. (а.с.16).

В подальшому, Публічне акціонерне товариство «Чернігівторгбуд» звернулось до Державного підприємства «Чернігівторф» з позовом про стягнення 3274,77 грн. інфляційних збитків за період з 01.04.2007 р. по 01.02.2015 р. та 909,20 грн. трьох відсотків річних за період з 01.04.2007 р. по 01.02.2015 р. Заявлений позов був обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду від 20.10.1998 р.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 19.03.2015 р. по справі № 927/329/15 заявлений позов був задоволений частково, до стягнення з Державного підприємства «Чернігівторф» на користь Публічного акціонерного товариства «Чернігівторгбуд» присуджено 979,54 грн. інфляційних нарахувань за період з 01.02.2012 р. по 31.01.2015 р., 335,80 грн. трьох відсотків річних за період з 02.03.2012 р. по 01.02.2015 р. та 574,37 грн. судового збору. В решті позову відмовлено (а.с. 18-20).

Рішення господарського суду Чернігівської області від 19.03.2015 р. по справі № 927/329/15 набуло законної сили 04 квітня 2015 р., на його виконання було видано наказ від 06 квітня 2015 р. (а.с.21).

З матеріалів справи вбачається, що станом на теперішній час рішення господарського суду Чернігівської області від 06.03.2007 р. по справі № 7/41 залишається невиконаним, наказ господарського суду Чернігівської області від 20.03.2007 р., виданий на виконання вищевказаного рішення, до цього часу перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в межах зведеного виконавчого провадження № ЄДРВП 31021237, що підтверджується листом від 18.03.2016 р. № 02.1-25/701А/3 Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.72-76), а також не спростовується відповідачем.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 115,00 грн. трьох відсотків річних за період з 01.02.2015 р. по 31.01.2016 р., включно, та 1529,11 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2015 р. по січень 2016 р., включно.

За приписами ст. ст. 598, 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п.п. 7.1 - 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобовязальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою ст. 625 ЦК України сум. Таким чином, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобовязання.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Кредитор наділений правом звернутися до суду за захистом свого порушеного права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважного представника позивача, перевіривши наданий позивачем розрахунок (а.с.38), дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в межах заявлених вимог в сумі 1529,11 грн. за період з лютого 2015 р. по січень 2016 р., включно, та про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення трьох відсотків річних в сумі 114,62 грн. за період з 02.02.2015 р. по 31.01.2016 р., включно, оскільки позивачем безпідставно включено у період стягнення 01 лютого 2015 р., так як, позовні вимоги щодо стягнення трьох відсотків річних за неналежне виконання спірного зобовязання за період з 01.04.2007 р. по 01.02.2015 р. вирішені у межах справи № 927/329/15.

Заперечення відповідача щодо відсутності його вини в несвоєчасному виконанні наказу господарського суду Чернігівської області від 20.03.2007 р. по справі № 7/41 та щодо скрутного фінансового становища останнього, судом до уваги не приймаються, оскільки боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання з зазначених підстав.

Посилання відповідача на пропуск позивачем позовної давності щодо заявлених вимог не відповідає дійсним обставинам справи.

Виходячи зі змісту ст.ст. 257, 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватись спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Перелік вимог щодо яких встановляється спеціальна позовна давність є вичерпним.

Судом встановлено, що до заявлених вимог застосовується загальна позовна давність, тривалістю у три роки. Позовні вимоги позивача заявлені в межах строку загальної позовної давності, а тому заперечення відповідача відносно пропуску позивачем позовної давності, залишаються судом поза увагою.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно обсягу задоволених вимог виходячи з приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Чернігівторф» (14037, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Борисенка, буд. 35-А, , з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Публічного акціонерного товариства «Чернігівторгбуд» (14014, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Ушинського, 109 км, р/р 609 філія АТ «Укрексімбанк» у м. Чернігові, МФО 353649, ) - 1529,11 грн. інфляційних втрат, 114,62 грн. трьох відсотків річних, 1377,72 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Мурашко І.Г.