ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.03.2016 Справа № 905/3699/15

Суддя господарського суду Донецької області Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Татарині Б.Т., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» м.Маріуполь в особі Маріупольського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» м.Маріуполь

до відповідача Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» м.Маріуполь

переддоговірний спір

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 довіреність від 18.12.2015р. № 03-54,

від відповідача ОСОБА_2 довіреність від 15.01.2016 р. № 44/1.

СУТЬ СПОРУ:

25.12.2015 року позивач звернувся з позовом до господарського суду з вимогою вирішити неврегульовані пункти договору № 3 від 21.11.2013 року, укладеного з Комунальним підприємством «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства».

В обгрунтування заявленого позову посилається на договір № 3 від 21.11.2013року про надання послуг централізованого водопостачання, до якого позивачем надано відповідачу 18.11.2015року Додаткову угоду № 4, при укладені якої виникли розбіжності по окремим пунктам. Листом вх. № 2046 від 03.12.2015року відповідачем повернута Додаткова угода, підписана з протоколом розбіжностей. 15.12.2015 року на адресу відповідача направлений протокол узгодження розбіжностей, який не був повернутий позивачу. Оскільки сторони не дійшли згоди, позивач звернувся до господарського суду з вимогою вирішити неврегульовані пункти Додаткової угоди № 4, викладені в протоколі розбіжностей від 26.11.2015 року, залишивши в редакції позивача.

Відповідач не погоджується з редакцією позивача, вважаючи свою редакцію тексту Додаткової угоди № 4 законною і обґрунтованою.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши підстави вимог і заперечень, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного позову є переддоговірний спір, який стосується неврегульованих сторонами викладених пунктів, зазначених у протоколі розбіжностей при підписанні додаткової угоди № 4 до договору № 3 від 21.11.2013 року про надання послуг централізованого водопостачання.

Укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання являється обовязковим в силу Закону України «Про питну воду та питне водопостачання».

Цей договір є сам по собі договором постачання ресурсів через приєднану мережу і являється різновидом договорів купівлі-продажу, тому на такі договори поширюються положення про купівлю-продаж (ст. 655-697 ЦК України) в частині, в якій вони не суперечать спеціальним нормам, що сформульовані в законах.

При укладенні спірного договору сторони повинні, насамперед, дотримуватись правил визначених Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України» та «Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» та інших законодавчих актів, якими регулюються відносини сторін щодо централізованої поставки питної води і водовідведення. Порядок та особливості укладання договорів для надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визначений, зокрема, Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», за яким відносини між учасниками договірних відносин у сфері надання послуг централізованого водопостачання здійснюються виключно на договірних засадах. Водночас відповідно до статті 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Умови договору про надання послуг з питного водопостачання визначені статтею 20 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання». Договір про надання послуг з питного водопостачання набирає чинності після досягнення домовленості з усіх його істотних умов та підписання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи договір № 3 про надання послуг централізованого питного водопостачання був укладений між сторонами ще 21 листопада 2013 року, за яким Постачальник КП «Компанія «Вода Донбасу» зобовязався протягом дії договору надавати КП «Маріупольському виробничому управлінню водопровідно-каналізаційного господарства» послуги з розподілу питної води та водовідведення ( послуги централізованого водопостачання ) Код 36.00.

Договір № 3 про надання послуг централізованого питного водопостачання укладений сторонами 21 листопада 2013року, предметом якого є надання послуг позивачем відповідачу по поставці питної води та водовідведення через централізовану мережу.

При виконанні договору, виникли обставини, які змусили сторін дійти змін щодо умов договору. За додатком № 2 до договору «Конкретизація умов договору» п.1.4 сторонами визначено, що всі зміни і доповнення до цього договору повинні бути викладені в письмові формі, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін.

За загальним правилом ст.181 Господарського кодексу України підприємство чи організація, які вважають за необхідне змінити договір, надсилають пропозиції про це другій стороні за договором. Підприємство, організація, які одержали пропозицію про зміну договору, відповідають на неї не пізніше 20 днів після одержання пропозиції. Якщо підприємства і організації не досягли згоди щодо зміни договору, а також у разі неодержання відповіді в установлений строк з урахуванням поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення господарського суду.

18.11.2015року від постачальника за договором іншої стороні надійшла пропозиція змінити умови договору і направлено додаткову угоду № 4 від 26.11.2015року до договору № 3 від 21.11.2013року про надання послуг централізованого питного водопостачання на 2016рік.

Відповідач, розглянувши проект договору, підписав його з протоколом розбіжностей, в якому виклав пункти визначені у додатку № 4 у своїй редакції.

Позивач вважає, що викладення визначених пунктів у додатку № 4 до договору в редакції відповідача суперечить нормам діючого законодавства і просить залишити всі пункти в своїй редакції і звернувся з позовом до господарського суду.

Переддоговірні спори згідно із ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України ( в подальшому ГК України) можуть бути предметом розгляду суду, якщо спір виник при укладенні господарських договорів, укладення яких є обовязковими на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом.

Господарський суд, вирішуючи питання, повязані з врегулюванням умов договору, викладених у протоколі розбіжностей від 26.11.2015р., які стосуються ціни, предмету, якості, порядку здійснення оплати, початку дії цієї угоди, дійшов наступного:

1.Пункт 3.1 розділу 3 стосується ціни позову.

Позивачем пропоноване викласти цей пункт в наступній редакції: «Ціна цього договору становить 117 306 000,00 грн. разом з ПДВ. Тариф на послугу з питного водопостачання за кубічний метр становить 1,47 грн. без врахування податку на додану вартість. Податок на додану вартість за ставкою 20% ».

Свою позицію позивач не обґрунтував.

Відповідач цей пункт виклав в такий редакції: « Вартість послуг за цим договором за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року складає 117306000,00грн. (разом з ПДВ). Тариф на послугу з питного водопостачання за кубічний метр становить 1,47 грн. без врахування податку на додану вартість. Податок на додану вартість за ставкою 20% ».

Свою редакцію відповідач обґрунтовує необхідністю визначитись з періодом надання послуг, вартість якого визначена сторонами.

Таким чином, сторони не дійшли згоди по визначенню терміну «ціна договору» і «вартість послуг», але дійшли згоди щодо суми договору (вартості).

Ціна як умова цивільно-правових договорів визначається в ч.1 ст.189 ГК України наступним чином: ціна (тариф) являється формою грошового визначення вартості продукції (робі, послуг), які реалізуються субєктом господарювання. Ціна договору враховується відповідними контролюючими органами при перевірках вірності податкових відрахувань до бюджету тощо. Під тарифом розуміється система ставок, за якими стягується плата за послуги. Тариф вживається в якості синоніма ціни. Різниця між ними є лише в порядку визначення відповідних величин (рахунок базових параметрів через норми споживання, застосування коефіцієнтів до розрахункових величин, пряме включення в тариф затрат на збут, операційних і інших затрат, часткове віднесення на себе вартість сум податкових зобовязань тощо. Решта аспектів правового регулювання у рівні ступені відносяться як до цін, так і до тарифів.

Оскільки викладене в редакції відповідача відносно надання послуг у зазначений період не перешкоджає виконанню сторонами належним чином визначеного цим пунктом умов договору в цілому з урахуванням зазначеного строку надання послуг, що визначено прийнятими сторонами пунктами 2, 3 додаткової угоди № 4, а тому господарський суд, враховуючи інтереси обох сторін дійшов висновку про затвердження тексту цього пункту в редакції відповідача.

Пункт 1 розділу 3 «Ціна договору» викласти в наступній редакції: «Вартість послуг за цим договором за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року складає 117306000,00грн. (разом з ПДВ). Тариф на послугу з питного водопостачання за кубічний метр становить 1,47 грн. без врахування податку на додану вартість. Податок на додану вартість за ставкою 20% ».

2. На розсуд суду предявлений текст п.1.1 розділу 1 договору «Предмет договору».

Позивач пропонує текст цього пункту залишити в редакції, визначеної в тексті договору: «Постачальник» зобовязується протягом дії договору надати послуги «Споживачу» з централізованого водопостачання, а «споживач» зобовязується прийняти і оплатити надані «Постачальником» послуги».

Відповідач пропонує доповнити цю редакцію наступним: «Найменування послуг за ДК 016:2010: код 36.00.2. обробка та розподіл води трубопроводами».

Вирішуючи це питання, господарський суд виходить з наступного. Істотною умовою будь якого договору є умова про його предмет (абзац другий ч. 1 ст. 638 ЦК України). Умова про предмет визначається істотною також ч. 3 ст. 180 ГК України. Законодавство встановлює, що умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Оскільки доповнення до пункту 1.1 не заперечується позивачем, господарський суд вважає можливим прийняти цей пункт в редакції відповідача, так він не обмежує інтересів позивача і є обґрунтованим діючим законодавством.

3. Пункт 2.1 розділу 2 договору «Якість послуг».

Цей пункт викладений в редакції позивача в наступній редакції: «Постачальник» повинен надати «Споживачу» послугу з централізованого водопостачання на умовах цього договору, що відповідає нормам ТУ У 41.0-2:2005 від 17.08.2010р., дозволів Мінздраву, дозволу централізованого органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері технічного регулювання на протязі всього періоду дії договору в межах, погоджених розрахункових обємів, відповідно до п.1.2 договору».

Свою редакцію позивач обґрунтовує наступним:

«Постачальник» повинен надавати «Споживачу» послуги з централізованого водопостачання на умовах цього договору, що відповідає нормам ТУ У 41.0-2:2005 від 17.08.2010р. «Вода господарсько-питного призначення Старо-Кримської фільтрувальної станції», дозволів Мінздраву, дозволу централізованого органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері технічного регулювання на протязі всього періоду дії договору. «Постачальник» підтримує вміст залишкового хлору у воді на виході з очисних споруд відповідно до вимог ТУ У 41.0-2:2005 від 17.08.2010р. «Споживач» у разі необхідності збільшує вміст залишкового хлору у воді, що транспортується в своїх водопровідних мережах. Протягом багатьох років КП «Маріупольське ВУ ВКГ» погоджувалося з отримання послуг питного водопостачання, відповідно до вказаних вище норм ТУ У 41.0-2:2005 від 17.08.2010р. «Вода господарсько-питного призначення Старо-Кримської фільтрувальної станції», розуміючи, що надання питної води, якість якої відповідає санітарним нормам та гігієнічним вимогам, встановленим ДСанПіН 2.2.4-171-10 у м. Маріуполя не виявляється можливим через існування обєктивних технологічних причин. Такими причинами є маловодний район, в якому реально існує проблема питного забезпечення м. Маріуполя, так як водозабезпечення відбувається шляхом змішування води з джерел Старо-Кримського сховища та каналу Сіверський Донець Донбас, що в свою чергу має жорсткість води. Маріупольське РВУ є одним з тридцяти відокремлених підрозділів Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», який працює в єдиному циклі по забору, перекиданню, виробництву та постачанню питної та технічної води у Донецькій області. Пошкодження будь-яких виробничих потужностей, що розташовані в інших адміністративних одиницях в Донецькій області «канал Сіверський Донець-Донбас», Північно-Донбаський водопровід тощо, унеможливлює функціонування Маріупольського РВУ, а тому має реальну можливість подавати послуги з питного централізованого водопостачання якістю, що відповідає нормам ТУ У 41.0-2:2005 від 17.08.2010р. «Вода господарсько-питного призначення Старо-Кримської фільтрувальної станції». Альтернативного джерела водопостачання на теперішній час немає в даному регіоні і не залежить від дій позивача. В результаті проведення антитерористичної операції у Словянському районі неодноразово пошкоджувалася насосна станція I i II підйому каналу Сіверський Донець-Донбас, що находиться на балансі позивача і припинялася подача води по каналах, по яких відповідно отримує питне водопостачання м. Маріуполь. Ремонтні бригади КП «Компанія «Вода Донбасу» постійно проводить обстеження пошкоджених обєктів та виконує ремонтні роботи. Зазначені обставини є непередбачуваними і невідворотними, згідно ст. 263 ГК України підпадають під поняття форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання належним чином договірних зобовязань, що підтверджуються висновком Торгово-промислової палати № 2005/12.12.03 від 07.07.2014р. На звернення Компанії була надана відповідь Державної санітарно-епідеміологічної служби України стосовно погодження надання питної води споживачам Старо-Кримської фільтрувальної станції згідно висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 17.08.2010р. № 05.03.02-07/58161 ТУ У 41.0-2:2005 «Вода господарсько-питного призначення Старо-Кримської фільтрувальної станції зі змінами № 1 та № 2» на період проведення антитерористичної операції.

Відповідач в протоколі розбіжностей пропонує свою редакцію цього пункту такого змісту: «Постачальник» повинен надати «Споживачу» послугу з централізованого водопостачання на умовах цього договору, що відповідає санітарним нормам та гігієнічним вимогам, встановленим ДСанПіН 2.2.4-171-10, на протязі всього періоду дії договору в межах погоджених розрахункових обємів відповідно до п.1.2 договору».

В обґрунтування своєї редакції відповідач посилається на наступне:

Позивач наполягає на редакції п 2.1. розділу 2 Якість послуг договору №3 від 21.11.2013р. про надання послуг централізованого питного водопостачання на 2016рік., у якої зазначено, що централізоване водопостачання по договору повинно відповідати нормам ..ТУ У 41.0-2:2005 від 17.08.2010р., дозволів Мінздраву дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує Державну політику у сфері технічного регулювання, на протязі всього періоду дії договору.., але не врахував, що з 15.01.2015р. зазначений пункт не відповідає діючому законодавству України тому, що Законом України від 15 січня 2015 року N 124-VIII Про технічні регламенти та оцінку відповідності виключено абзац сьомий ч.1 ст. 23 Закону України від 10 січня 2002 року N2918-111 Про питну воду та питне водопостачання, який встановлював положення про можливості тимчасового відхилення якості питної води від вимог державного стандарту на питну воду лише за умови наявності дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері технічного регулювання, виданого на підставі висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Таким чином, з 15 січня 2015 року згідно з наказом Міністерства охорони здоров'я України від 12.05.2010р. № 400 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною» (СанПіН) питна вода, призначена для споживання людиною, повинна відповідати санітарним нормам та гігієнічним вимогам, встановленим зазначеним ДСанПіН 2.2.4-171-10. До того ж у Висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 17.08.2010р. № 05.03.02-07/58161 про можливість застосування норм ТУ У 41.0-00191678- 002:2005 від 17.08.2010р. Вода господарсько-питного призначення Старо-Кримської фільтрувальної станції- зі змінами №1 та №2», на який посилається позивач, у останньому абзаці вказано, що При внесені змін до нормативного документа щодо сфери застосування, умов застосування об'єкта експертизи даний висновок втрачає силу.. Також, абзацом 2 пункту 3.4.3. «Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення», які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №279 від 10.08.2012 встановлено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють централізоване водопостачання в частині виробництва питної води повинні проводити лабораторно-виробничий контроль на відповідність якості питної води, що подається споживачам, ДСанПіН 2.2.4-171-10, або мати договір на проведення таких робіт з атестованими лабораторіями інших організацій. Посилання Позивача на те, що не виявляється можливим через існування цілого ряду об'єктивних технологічних причин здійснювати питне водопостачання відповідно до ДСанПіН 2.2.4-171-10 не може прийматися до уваги виходячи з відсутності наведення об'єктивних технологічних причин та їх існування.

По-друге, при укладенні договору № 3 від 21.11.2013р. у п.2.1. договору сторонами дійсно було закріплено, що централізоване водопостачання по договору повинно відповідати нормам ..ТУ У 41.0-2:2005 від 17.08.2010р., дозволів Мінздраву дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує Державну політику у сфері технічного регулювання, на протязі всього періоду дії договору. тому, що на момент укладання договору діяла норма закону, встановлена ст. 23 Закону України від 10 січня 2002 року N2918-111 Про питну воду та питне водопостачання про можливості тимчасового відхилення якості питної води від вимог державного стандарту на питну воду лише за умови наявності дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері технічного регулювання, виданого на підставі висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Але, позивач, ніколи не надавав Відповідачу, а також, не надав до суду доказів існування відповідного дозволу центрального органу виконавчої влади, виданого на підставі висновку. Позивач оперує тільки лише наявністю висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 17.08.2010р. № 05.03.02-07/58161, що не відповідало вимогам Закону щодо правомірності постачання питного водопостачання з відхиленням якості від вимог державного стандарту на питну воду з початку існування договірних відносин.

По-третє, у зв'язку зі змінами норм діючого законодавства України, що викладені вище, п. 2.1. у редакції договору № 3 від 21.11.2013р. суперечить закону і приведення зазначеного пункту у відповідність до закону при продовженні дії договору №3 від 21.11.2013р. та узгодженні його умов на наступний період є цілком правомірним та логічним.

Вирішуючи питання якості послуг, господарський суд виходить з наступного: Колегія суддів Вищого господарського суду України у справі № 35/109 пд від 29.06.2010року зазначила, що якість води, що поставляється централізованого водопостачання повинна відповідати державним стандартам, державним санітарним нормам і правилам.

Вимоги до якості питної води при централізованому водопостачанні (Витяг з ГОСТ 2874-82 «Вода питна. Гігієнічні вимоги і контроль за якістю і Держсанпін № 136/1940 Вода питна. Гігієнічні вимоги до якості води централізованого господарсько-питного водопостачання) розповсюджуються на водопровідну питну воду при централізованому господарсько-питному водопостачанні (Органолептичні показники якості питної води).

Вимоги до якості питної води при децентралізованому водопостачанні визначені в нормах, Санітарних правил по влаштуванню і утриманню колодязів і каптажів джерел, використовуваних для децентралізованого господарсько-питного водопостачання №1226-75.

4. П 4.2 розділу 4 Порядок здійснення оплати

Редакція позивача зазначена у тексті договору наступним чином: «До рахунку додаються: акти наданих послуг, податкова накладна.

Відповідач пропонував доповнити цей пункт наступним: «…, на підставі яких здійснюється остаточний розрахунок за поставлену кількість води за минулий місяць Споживачем. При цьому податкову накладну Постачальник повинен оформити згідно з правилами, встановленими п.201.1 Податкового кодексу України та зареєструвати її у Єдиному реєстрі у строки, встановлені Податковим кодексом України. У випадку порушення Постачальником зобов'язань по наданню податкової накладної та порядку її оформлення, встановлених абзацом першим цього пункту 4.2. Розділу 4 договору та Податковим кодексом України Постачальник сплачує Споживачу штраф у розмірі суми ПДВ протягом п'яти днів з моменту пред'явлення письмової претензії Споживачем, а, також, Споживач має право затримати проведення остаточних розрахунків за минулий місяць до належного виконання Постачальником зобов'язань, встановлених цим пунктом 4.2. Розділу 4 договору.

Позивач не погоджується з редакцією відповідача, виклавши свої доводи у тексті позову наступним чином:

П. 201.1 Податкового кодексу України передбачено, що Платник податку зобов'язаний надати покупцю на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках, обов'язкові реквізити. Починаючи з 10.06.2014 р. провадження господарської діяльності в Донецькій області та дотримання нормативно-правових актів України, що стосуються строків подачі декларацій в ДФС, справляння та сплати податків та обов'язкових платежів стало неможливим, що підтверджується Сертифікатом (висновком) №1735 про настання обставин непереборної сили від 25.11.2014 р., виданим Торгово-промисловою палатою України за вих. №5270/05-4 та Сертифікатом (висновком) №1736 про настання обставин непереборної сили, виданим Торгово- промисловою палатою за вих. №5268/05-4 від 25.11.2014 р. Проведення активної фази АТО призвело до знеструмлення і пошкодження фільтрувальних і насосних станцій, магістральних водоводів, і, внаслідок зупинки каналу Сіверський Донець - Донбас, до значного скорочення, або повного припинення подачі води підприємством населенню і промисловим споживачам у ряді населених пунктів області. Обмеження надання послуг водопостачання призвело до різкого падіння рівня надходження грошових коштів, і утворення заборгованості з виплати заробітної плати. Також, необхідно враховувати великий обсяг дебіторської заборгованості на підприємстві, особливо Відповідача. Так, станом на 01.12.2015р. заборгованість Відповідача перед позивачем за надані послуги централізованого питного водопостачання складає 55 003 878,21 грн. Фактично оплата за надані послуги сплачується не більше ніж на 30% планового платежу. В той час КП «Компанія «Вода Донбасу» свої зобовязання виконує належним чином, Відповідно до норм діючого законодавства. Крім того, в теперішній час комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» знаходиться у критичній фінансовій ситуації, яка виникла з наступних причин: збитковість діючих тарифів на послуги водопостачання та водовідведення, зменшення обсягів реалізації води та недоплати споживачів. В свою чергу, Маріупольське РВУ КП «Компанія «Вода Донбасу» не обмежує своїх споживачів у об'ємах наданих послуг, аби уникнути ще більшої соціальної напруги в цей важкий для нашого регіону час. З 1 липня 2015 р. введена система електронного адміністрування ПДВ (V розділ ПК України). Пункт 200'.З ст. 200' розділу V Податкового кодексу України встановлює ліміт, в межах якого, платник ПДВ може зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних. Сума ліміту збільшується за рахунок отриманих податкових накладних. Якщо цього ліміту недостатньо, платник повинен поповнити рахунок у системі електронного адміністрування коштами з поточного розрахункового рахунку та здійснювати реєстрацію податкових накладних. Таким чином, протягом звітного періоду фактично здійснюється «передоплата ПДВ» перед реєстрацією податкових зобов'язань. Для реєстрації податкових накладних встановлений термін від 1 до 180 календарних днів. КП «Компанія« Вода Донбасу», у зв'язку з нестачею грошових коштів для поповнення спецрахунку, своєчасно зареєструвати всі податкові накладні в ЄРПН не має можливості. До того ж підприємство протягом 4-х місяців не отримує «вхідний ПДВ» від основного постачальника послуг, а саме від постачальника електроенергії та палива, що також веде до дефіциту коштів на ПДВ-рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ. В даний час у підприємства немає вільних коштів для погашення від'ємного значення ліміту та додаткової оплати позитивного значення ліміту для здійснення своєчасної та повної реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Звертає увагу на те, що податок на додану вартість Компанія нараховує та звітує зведено, тобто Апарат управління збирає декларації з підрозділів, консолідує зведену декларацію та відправляє у державну фіскальну службу України від імені юридичної особи під єдиним індивідуальним податковим номером. Отже, позивач при таких умовах, позбавлений можливості своєчасно реєструвати податкові накладні, тому вважає що у позивача відсутня вина щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних і відповідно застосування штрафних санкцій.

Відповідач не погоджується із запереченнями позивача, так як пропонована редакція цього пункту повністю відповідає п.201.1, а також п. 198.3, 198.6 Податкового кодексу України.

Викладення абзацу другого п 4.2 розділу 4 у вказаній редакції викликана необхідністю забезпечення виконання вимог податкового кодексу Позивачем у частині адміністрування податку на додану вартість, а саме, спонукання Позивача виконувати своєчасно свої зобов'язання по наданню Відповідачу належним чином оформлених та зареєстрованих податкових накладних. Невиконання чого Позивачем є грубим порушенням Податкового кодексу України, порушенням прав Відповідача та спричиняє Відповідачу значних матеріальних збитків. Так, згідно, оборотно-сальдової відомості по рахунку 6442 Податковий кредит за грудень 2015р. у зв'язку з ненаданням Позивачем Відповідачу належним чином оформлених та зареєстрованих податкових накладних за вересень, жовтень та листопад 2015р. Відповідач не має можливості віднести до податкового кредиту суми

податку, які були сплачені у зв'язку зі сплатою послуг за договором та зазнав збитків на суму З 626 006,27 грн. Тоді, як податкові накладні за грудень 2015року були надані Позивачем Відповідачу на загальну суму ПДВ 83333,34 грн. Що спростовує твердження Позивача про відсутність можливості надання належним чином оформлених та зареєстрованих податкових накладних.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, а також те, що договором можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов 'язання.

Не включення зазначених пунктів в редакції Відповідача значно погіршить умови контрагента по договору - КП Маріупольське ВУВКГ з приводу того, що Позивач в зазначених договірних правовідносинах виступає суб'єктом природної монополії.

Згідно з п.1 ст. 10 Закону України Про природні монополії» суб'єкти природних монополій зобов'язані дотримуватися стандартів і показників безпеки та якості товару, а також вести окремий бухгалтерський облік за кожним видом діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Проаналізувавши викладені позиції сторонами з приводу законності оформлення податкової накладної в порядку і у строки, визначені у Податковому кодексі України та реєстрації її у Єдиному реєстрі, господарський суд дійшов наступного.

Порядок здійснення оплати регламентується ст. ст. 691-695 Цивільного кодексу України. За погодженням сторін в договорі можуть бути застосовані сторонами інші правила здійснення оплати.

Ст. 666 ЦК України визначні правові наслідки невиконання продавцем обовязку передати документи, що стосуються товару, які можуть передаватися разом з товаром або в розумний строк для їх передання. Оскільки сторони являються платниками податків і загальнообовязкових платежів, вони повинні виконувати правила, встановлені Податковим кодексом України, але невиконання цих правил не повинно перешкоджати іншим законодавчим вимогам щодо строків оплати, а тому пропозиція щодо затримання оплати не є законною, оскільки це застосування наслідків є подвійним після штрафу.

5. Пункт 5 додаткової угоди стосується набрання законної сили цієї угоди.

Позивач пропонує наступну редакцію: «Ця угода набирає законної сили з дати її підписання, але не раніше 01.01.2016р.», обґрунтовуючи свою позицію тим, що фактично додаткова угода передбачає продовження строку дії договору, тому всі умови зазначеного договору починають діяти з 01.01.2016року.

Відповідач доповнив цю редакцію наступним чином: «…, за виключенням змін, внесених в п.4.2 розділу 4 договору 3 від 21.11.2013р., які набувають чинності з 26 листопада 2015р.», обґрунтовуючи свою позицію тим, що посилання позивача на типовість форми договору є безпідставними тому, що згідно з п.1 ст 630 Цивільного кодексу України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Але ж, Позивач не наводить та нічим не підтверджує, що зазначена типова форма договору КП Компанія Вода Донбасу затверджена повноважним органом та оприлюднена у встановленому порядку.

Вирішуючи спір відносно строку вступу в законну дію укладеної угоди, господарський суд виходить з наступного:

Відповідно до п.2 ст.187 Господарського кодексу України, при врегулюванні договірних розбіжностей в судовому порядку, моментом укладення господарського договору являється день вступу з законну силу судового рішення, якщо законом чи самим судовим рішенням не передбачено інше. У даному випадку закон не потребує наступного укладення договору чи внесення до нього відповідних коректив на підставі прийнятого судового рішення. Саме судове рішення вміщує обовязкові для сторін договірні умови відносно врегулювання всіх договірних розбіжностей.

Рішення суду про врегулювання договірних розбіжностей має правоутворююче значення, оскільки на його підставі згідно ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України виникають права та обов'язки сторін за договором, а тому господарський суд встановлює початок строку дії додаткової угоди №4 до договору № 3 від 21.11.2013року з дня набрання законної сили рішення господарського суду.

Приймаючи до уваги, що з вини обох сторін виник спір, судові витрати, повязані з оплатою судового збору покладається на дві сторони в рівних частинах.

На підставі ст.ст. 33,34, 82,84,81-1,85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» м.Маріуполь в особі Маріупольського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» м.Маріуполь до Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» м.Маріуполь про вирішення неврегульованих пунктів протоколом розбіжностей до додаткової угоди № 4 від 26 листопада 2015 року до договору №с 3 від 21.11.2013р. про надання послуг централізованого водопостачання задовольнити частково.

Вважати врегульованими пункти додаткової угоди № 4 від 26.11.2015р. наступним чином:

1. П.3.1 розділу 3 «Ціна договору» викласти в наступній редакції: «Вартість послуг за цим договором за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року складає 117306000,00грн. (разом з ПДВ). Тариф на послугу з питного водопостачання за кубічний метр становить 1,47 грн. без врахування податку на додану вартість. Податок на додану вартість за ставкою 20% »;

2. П.1.1 розділу 1 «Предмет договору» викласти в наступній редакції: «Постачальник» зобовязується протягом дії договору надати послуги «Споживачу» з централізованого водопостачання, а «споживач» зобовязується прийняти і оплатити надані «Постачальником» послуги. Найменування послуг за ДК 016:2010: код 36.00.2. обробка та розподіл води трубопроводами».

3. П.2.1 розділу 2 «Якість послуг» викласти в наступній редакції: «Якість води, що поставляється централізованого водопостачання повинна відповідати державним стандартам, державним санітарним нормам і правилам.

4. П.4.2 розділу 4 «Порядок здійснення оплати» викласти в наступній редакції: ««До рахунку додаються: акти наданих послуг, податкова накладна, на підставі яких здійснюється остаточний розрахунок за поставлену кількість води за минулий місяць Споживачем. При цьому податкову накладну Постачальник повинен оформити згідно з правилами, встановленими п.20.1.1 Податкового кодексу України та зареєструвати її у Єдиному реєстрі у строки, встановлені Податковим кодексом України. У випадку порушення Постачальником зобов'язань по наданню податкової накладної та порядку її оформлення, встановлених абзацом першим цього пункту 4.2. Розділу 4 договору та Податковим кодексом України Постачальник сплачує Споживачу штраф у розмірі суми ПДВ протягом п'яти днів з моменту пред'явлення письмової претензії Споживачем.

5. П.5 додаткової угоди прийняти в наступній редакції: «Початок строку дії додаткової угоди №4 до договору № 3 від 21.11.2013року з дня набрання законної сили рішення господарського суду.

Стягнути з Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», , Донецька область, м.Маріуполь 87500, вул. Варганова, 7 на користь Маріупольського регіонального виробничого управління Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» , , Донецька область, м.Маріуполь 87547, вул. К. Лібкнехта, 177а витрати по оплаті судового збору у розмірі 698,00грн.

Рішення набирає законною чинності в десятиденний строк після оголошення повного тексту. Повний текст оголошений в присутності представників сторін 14.03.2016р.

Суддя С.Ю. Гринько