ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"29" березня 2016 р. Справа № 923/131/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі Івлевій В.О., розглянувши справу за позовом: Управління Пенсійного фонду України в м.Херсоні ( місцезнаходження: 73027, м. Херсон, вул. Комкова, 76-а, )

до: Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" ( місцезнаходження: м. Херсон, вул. Адмірала Макарова,203, )

про стягнення заборгованості в сумі 36261, 47 грн. з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за грудень 2015р.- січень 2016р.

За участю представників :

від позивача - ОСОБА_1, дов. № 59/13 від 04.01.2016

від відповідача - не з'явився

в с т а н о в и в:

Управління Пенсійного Фонду України в м. Херсоні звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до ПАТ "Таврійська будівельна компанія" про стягнення заборгованості з відшкодування вже понесених УПФУ витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах колишнім працівникам відповідача за грудень 2015р.-січень 2016р. у сумі 36261,47 грн. та заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору у даній справі.

Позов подано саме до господарського суду Херсонської області, оскільки ухвалою від "24" грудня 2014 р. господарський суд Херсонської області порушив справу про банкрутство Відповідача - Публічного акціонерного товариства "Таврійська будівельна компанія" м. Херсон, вул. Адмірала Макарова, 203, .

Суди керуються приписами пункту 4 ст. 10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом , яким встановлено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до Боржника, у тому числі вимоги про стягнення заробітної плати

Ухвалою від 16.02.2016р. суд звільнив управління Пенсійного Фонду України у м. Херсоні від сплати судового збору у даній справі, прийняв позовну заяву та порушив провадження у справі, призначив справу до розгляду в засіданні господарського суду на "14" березня 2016 р., явку в засідання представників сторін з доказами про повноваження, визначеними ст. 28 ГПК України, визнав обов'язковою, зобов'язав відповідача надати письмовий відзив на позов з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин, або докази оплати заборгованості, копії статутних та реєстраційних документів. Ухвалою від 21.03.2016р. суд призначив розгляд справи на "29" березня 2016 р., явку в засідання представників сторін з доказами про повноваження, визначеними ст. 28 ГПК України, визнав обов'язковою, зобов'язав відповідача надати письмовий відзив по суті позову з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин, або докази оплати заборгованості, копії статутних та реєстраційних документів.

В судове засідання представник відповідача не прибув. До суду надійшов письмовий відзив відповідача на позовну заяву.

У відзиві відповідач повідомив, що позовна заява Пенсійного фонду підлягає залишенню без розгляду з огляду на наступне.

Порушуючи провадження у справі, суд задовольнив клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви. Задоволення клопотання мотивоване посиланням на ст. 8 Закону України "Про судовий збір" і те, що кошти пенсійного фонду не можуть бути використані на сплату судового збору.

Такий висновок суду, на думку відповідача, не відповідає нормам чинного процесуального законодавства, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні.

01.09.2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" № 484-VIII від 22.05.2015 року. Вказаним законом були внесені зміни до Закону України "Про судовий збір" та виключено більшість державних органів, в тому числі Пенсійний Фонд України, з кола осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається з наведеної норми, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Про це одностайно наголосили усі вищі судові інстанції у своїх пленумах (п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах"; п. З Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України"; Постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року N 3674-УІ "Про судовий збір").

Згідно зі ст. 145 Господарського кодексу України майновий стан суб'єкта господарювання визначається сукупністю належних йому майнових прав та майнових зобов'язань, що відображається у бухгалтерському обліку його господарської діяльності відповідно до вимог закону.

Із зазначеної норми можна зробити висновок, що під поняттям "майновий стан" розуміється сукупність належних особі майнових прав та обов'язків.

В контексті відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору слід зазначити, що майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов'язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Вказані обставини є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні та чи мала "розгляд судом".

Враховуючи, що відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, обгрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу. Доказами рівня майнового стану фізичної або юридичної особи можуть бути наприклад, довідка про доходи. про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Окремий доказ, сам по собі, не свідчить про майновий стан. Зокрема, Вищий господарський суд України в ухвалі від 13 жовтня 2014 року по справі № 910/5000/14 звертає увагу, що виписка з рахунку не може вважатись належним доказом того, що майновий стан скаржника перешкоджав сплаті судового збору у встановлених законом розмірах і в строки. Докази мають обґрунтовувати об'єктивні причини, які обумовлюють неможливість оплати судового збору.

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Право на відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору мають і бюджетні установи.

У п. 12 ст. 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетні установи - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Як свідчить судова практика, ці позивачі часто заявляють клопотання про відстрочення сплати судового збору чи звільнення від його сплати, обґрунтовуючи такі клопотання відсутністю фінансування таких витрат.

При вирішенні зазначеного клопотання слід враховувати наступне. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" № 484-УІИ від 22.05.2015 року, на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Позивач не надав доказів того, що звертався до Кабінету Міністрів України з приводу забезпечення фінансування витрат Пенсійного фонду на сплату судового збору.

Натомість позивач у клопотанні сам стверджує, що до тимчасового кошторису видатків УПФУ в м. Херсоні на Іквартал 2016 р. оплата судового збору не передбачена.

Таким чином, відсутність фінансування КМУ витрат позивача на оплату судового збору викликана виключно бездіяльністю самого позивача.

Верховний Суд України у постанові від 27 жовтня 2015 року по справі №2а-3361/10 відмовив в клопотанні про звільнення від сплати судового збору з тієї підстави, що пунктом 2 розділу II Закону України від 22 травня 2015 року № 484-УШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким серед іншого скасовано деякі встановлені раніше пільги щодо його сплати, Кабінет Міністрів України було зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів. Тобто відсутність фінансування само по собі не створює виняткових обставин для звільнення, відстрочення або розстрочення судового збору.

Аналогічні правові позиції були викладені Вищим господарським судом України, зокрема, в ухвалах від 19 серпня 2015 року по справі № 910/2597/14, 05 червня 2014 року по справі № 905/3363/13, 07 вересня 2015 року по справі № 926/366/15.

В ухвалі від 21 вересня 2015 року по справі № 916/57/15-г Вищий господарський суд України виклав позицію, відповідно якої відсутність в кошторисі органу державної влади витраї на сплату судового збору не є обґрунтованою підставою в розумінні ст. 8 Закону України "Про судовий збір", оскільки не має виключного характеру.

Як зазначає у своїх рішеннях Вищий адміністративний суд України, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати (ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2014 року, 36722122, від 15 квітня 2014 року. 38331796, від 29 липня 2014 року, 39942890).

У справі №925/1099/15, повертаючи 21.12.2015 касаційну скаргу, ВГСУ роз'яснив: з огляду на приписи ст.ст. 6,19,129 Конституції щодо забезпечення правового порядку в Україні, а також на рівність усіх учасників процесу перед законом і судом, ураховуючи, що всі гілки державної влади мають здійснювати свої повноваження у встановлених Основним Законом межах і відповідно до законів України, невиконання Кабінетом Міністрів «Прикінцевих положень» закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» стосовно обов'язку забезпечити фінансування державних органів, позбавлених відповідних пільг, не може бути правовою підставою для задоволення клопотання прокурора про звільнення від його сплати, мотивованого тим, що законом «Про Державний бюджет України на 2015 рік» відповідні видатки не передбачені.

Таким чином, обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України (обмежене фінансування) та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, (відсутність фінансування) не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, мотивуючи необхідністю доопрацювання позовних матеріалів.

Суд розглянув заяву про залишення позову без розгляду. При цьому позивачу роз'яснено, що залишення позову без розгляду є однією з форм закінчення провадження у справі без винесення судового рішення, у зв'язку з недотриманням позивачем установлених законом умов порушення і нормального розвитку судового процесу.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов'язки сторін. Сторони користуються рівними процесуальними правами.

Сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Положення частини четвертої статті 22, які встановлюють строки зміни позивачем предмета або підстави позову, а також строки подання відповідачем зустрічного позову, визнано конституційним згідно з Рішенням Конституційного Суду № 17-рп/2011 від 13.12.2011\

Відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

Положення частини п'ятої статті 22, які встановлюють строки зміни позивачем предмета або підстави позову, а також строки подання відповідачем зустрічного позову, визнано конституційним згідно з Рішенням Конституційного Суду № 17-рп/2011 від 13.12.2011\

Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси. Стаття 22 із змінами, внесеними згідно із Законами № 2413-III від 17.05.2001, № 2539-III від 21.06.2001, № 2453-VI від 07.07.2010\

Отже, позивач скористався своїм правом та до початку розгляду справи просить залишити позовну заяву без розгляду, мотивуючи це необхідністю доопрацювання позовних матеріалів.

З урахуванням викладеного суд задовольняє клопотання позивача та залишає позов без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 22, 59, 81, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Залишити без розгляду позовну заяву Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні до ПАТ "Таврійська будівельна компанія" про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах колишнім працівникам відповідача за грудень 2015р.-січень 2016р. у сумі 36261,47 грн.

Суддя Т.Г. Пінтеліна