ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016р. Справа№ 914/59/16

За позовом: Товариства з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно- будівельне управління № 65», м. Львів

до відповідача: Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Львів

про стягнення заборгованості в сумі 109 507,37 грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Сало О.А.

Представники:

Від позивача: не з`явився.

Від відповідача: не з`явився.

На розгляд господарського суду Львівської області Товариством з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно- будівельне управління №65» подано позов до Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості в сумі 109 507,37 грн.

Ухвалою суду від 14.01.2016р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 01.02.2016р., про що сторони були повідомлені належним чином під розписку, що підтверджуються повідомленнями про вручення поштового відправлення (оригінали поштівок в матеріалах справи).

В судовому засіданні 01.02.2016р. з метою повного та всебічного дослідження всіх обставин справи оголошено перерву до 10.02.2016р., а 10.02.2016р. до 29.02.2016р.

29.02.2016р. ухвалою суду продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 21.03.2016р.

З підстав зазначених в ухвалі суду від 21.03.2016р. розгляд справи відкладено на 28.03.2016р.

У судове засіданні 28.03.2016р. позивач явку повноважного представника не забезпечив, про причини не явки суд не повідомив.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов Договорів на виконання робіт від 03.12.2012р. не в повному обсязі здійснив оплати за капітальний ремонт та за отриману продукцію, у звязку з чим позивач просить стягнути заборгованість сумі 54 998,19 грн. Крім того, в порядку ст. 625 ЦК України просить стягнути 8 515,33 грн. 3 % річних та 45 089,30 грн. інфляційних втрат, з врахуванням уточнення інфляційних втрат (додаткові пояснення вх. № 8188/16 від 26.02.2016р.).

Відповідач у судове засідання 28.03.2016р. явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки суд не повідомив.

10.02.2016р. подав відзив на позовну (вх.№ 5695/16), в якому заперечує проти заявлених позовних вимог і просить в позові відмовити.

26.02.2016р. відповідачем подано клопотання (вх.№ 8199/16), про розстрочення виконання рішення, в якому просить у випадку задоволення судом позовних вимог в порядку ст. 83 ГПК України розстрочити виконання рішення (сплату стягнутих судом коштів) по справі № 914/59/16 рівними частинами на 12 місяців.

Щодо розгляду справи за відсутності повноважних представників у судовому засіданні суд зазначає наступне.

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість представників: позивача та відповідача, бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010)).

Суд оглянувши та дослідивши наявні у справі документи не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 69 ГПК України суд обмежений строками розгляду справи.

Не явка представників сторін та не подання додаткових доказів в матеріали справи, не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Справа розглядається з врахуванням уточнення (зменшення) суми інфляційних втрат (додаткові пояснення вх. № 8188/16 від 26.02.2016р.).

У судовому засіданні 28.03.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В процесі розгляду матеріалів справи судом встановлено:

В матеріалах справи міститься витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, щодо позивача - Товариства з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно- будівельне управління № 65» (79058, м. Львів, проспект Чоровола, буд. 63; ).

Однак, при виготовленні ухвал у справі судом допущено описку в назві організаційно-правової форми підприємства позивача, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове ремонтно- будівельне управління № 65» замість правильного зазначення Товариства з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно- будівельне управління № 65».

У грудні 2012р. через власний відокремлений підрозділ Філію «Самбірський райавтодор» (замовник, відповідач у справі) уклав з ТзДВ «Шляхове ремонтно - будівельне управління № 65» (виконавець, позивач у справі) договір № 0412/1/12 на виконання робіт від 03.12.2012р.

За даним договором виконавець зобовязується виконати роботи за завданням замовника, а замовник зобовязується прийняти й оплатити виконані роботи, а саме роботи з капітального ремонту вул. Поповича в с. Ралівка Самбірського району Львівської області.

На виконання умов договору позивач виконав свої зобовязання у грудні 2012 року, що підтверджується підписаним представниками сторін актом №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ - 2в) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ - 3).

Вартість виконаних робіт становить 71 094,43 грн., що відповідає узгодженій сторонами договірній ціні.

Згідно п. 3.2 договору № 0412/1/12 від 03.12.2012 р. оплата виконаних робіт проводиться у десятиденний строк з моменту складання акту виконаних робіт.

Також у грудні 2012 року через власний відокремлений підрозділ Філію «Самбірський райавтодор» (замовник, відповідач у справі) уклав з ТзДВ «Шляхове ремонтно- будівельне управління № 65» (виконавець, позивач у справі) договір № 0412/12 на виконання робіт від 03.12.2012р.

За даним договором виконавець зобовязується виконати роботи за завданням замовника, а замовник зобовязується прийняти й оплатити виконані роботи, а саме роботи з капітального ремонту вул. Мічуріна в с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області.

На виконання умов договору позивач виконав свої зобовязання у грудні 2012 року, що підтверджується підписаним представниками сторін актом №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ - 2в) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ - 3).

Вартість виконаних робіт становить 85 998,94 грн., що відповідає узгодженій сторонами договірній ціні.

Згідно п. 3.2 договору № 0412/12 від 03.12.2012 р. оплата виконаних робіт проводиться у десятиденний строк з моменту складання акту виконаних робіт.

Також у грудні 2012 року через власний відокремлений підрозділ Філію «Самбірський райавтодор» (замовник, відповідач у справі) уклав з ТзДВ «Шляхове ремонтно - будівельне управління № 65» (виконавець, позивач у справі) договір № 0412/2/12 на виконання робіт від 03.12.2012р.

За даним договором виконавець зобовязується виконати роботи за завданням замовника, а замовник зобовязується прийняти й оплатити виконані роботи, а саме роботи з капітального ремонту вул. Шевчука в с. Ралівка Самбірського району Львівської області.

На виконання умов договору позивач виконав свої зобовязання у грудні 2012 року, що підтверджується підписаним представниками сторін актом №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ - 2в) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ - 3).

Вартість виконаних робіт становить 96 757,37 грн., що відповідає узгодженій сторонами договірній ціні.

Згідно п. 3.2 договору № 0412/2/12 від 03.12.2012 р. оплата виконаних робіт проводиться у десятиденний строк з моменту складання акту виконаних робіт.

На виконання умов згаданих вище договорів, відповідач, через Філію «Самбірський райавтодор», здійснив часткову оплату виконаних позивачем робіт, а саме: згідно з випискою з банківського рахунку позивача від 28.03.2013 року були частково оплачені роботи з капітального ремонту вул. Шевчука в с. Ралівка та вул. Мічуріна в с. Стрілковичі у розмірі 124 473,32 грн. та 08.04.2013 р. оплатив за капітальний ремонт вул. Мічуріна в с. Стрілковичі 54 286,99 грн.

Враховуючи вищенаведені обставини за виконані у грудні 2012 року роботи згідно з договорів № 0412/1/12, № 0412/12, № 0412/2/12 відповідач частково не розрахувався за капітальний ремонт вул. Мічуріна в с. Стрілковичі та не проводив розрахунків за капітальний ремонт вул. Поповича в с. Ралівка Самбірського району Львівської області, у звязку з чим виникла заборгованість за договорами в розмірі 75 090,43 грн.

Факт виконання позивачем умов договорів відповідачем не заперечується та підтверджується наявними у справі матеріалами.

Крім того, протягом 2013 - 2014 р.р. через Філію «Самбірський райавтодор» відповідач отримав від позивача продукцію, а саме: 19.11.2013р. на підставі видаткової накладної № РН-0000112 та довіреності № 227 від 19.11.2013 р., відповідач отримав 34,4 тони асфальтобетону дрібнозернистого, загальною вартістю 40 041,60 грн.; 29.04.2014 року підставі видаткової накладної № РН-0018 та довіреності № 48 від 29.04.2014 р., відповідач отримав 17,8 тон асфальтобетону дрібнозернистого, загальною вартістю 22 784,08 грн. та 31.10. 2014р. на підставі видаткової накладної № РН-0132/1 та довіреності № 130 від 31.10.2014 р., відповідач отримав 780 літрів дизпалива, загальною вартістю 12 476,88 грн.

Відповідач, через Філію «Самбірський райавтодор» 13.05.2014р. здійснив часткову оплату за отриману продукцію згідно видаткової накладної № РН-0000112 від 19.11.2013р. в сумі 20 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою позивача.

Таким чином, не оплачена вартість отриманої продукції згідно видаткових накладних становила 55 302,56 грн.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що у відповідача за виконані позивачем зобовязання та поставлену продукцію виникла заборгованість в сумі 130 392,99 грн.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що сторонами укладено договір підряду від 04.11.2014р. № 0411/14, згідно якого відповідач через Філію «Самбірський райавтодор» (підрядник за договором № 0411/14) виконав на замовлення позивача (замовник за договором № 0411/14) роботи з поточного ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення Судова Вишня - Комарно, Самбірського району Львівської області. Вартість виконаних робіт згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014р.(форма КБ - 2в) і довідкою про вартість виконаних робіт (форма КБ - 3) (копії додаються) за листопад 2014 року становить 75 394,80 грн., що підписані сторонами та скріплені печатками без жодних застережень.

Отже, враховуючи заборгованість відповідача, що виникла за виконані у грудні 2012р. роботи, борг за отриману продукцію та вартість виконаних відповідачем на замовлення позивача робіт сума боргу станом на 15.02.2016 р. становить 54 998,19 грн., що вбачається з матеріалів справи та акту звірки взаємних розрахунків.

Крім цього, позивач передав відповідачу вимогу про погашення боргу № 592 від 07.10.2014 р., з метою мирного врегулювання спірних правовідносин, яка отримана відповідачем 08.10.2014 р. через його канцелярію.

Доказів повної оплати відповідачем своїх зобовязань не подано.

Доказів часткового чи повного погашення заборгованості станом на день розгляду справи сторонами до суду не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 58 ГПК України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Обєднання у цій позовній заяві позовних вимог, які випливають з договорів на виконання робіт можливе, оскільки умови договорів, які зазначені у даній позовній заяві є аналогічними і спосіб захисту порушеного права позивача ґрунтується на тих самих нормах матеріального та процесуального права, а тому розгляд цих позовних вимог в одному провадженні є доцільним.

Також є можливим і доцільним обєднати в даному розгляді і вимоги, які стосуються заборгованості відповідача за договорами купівлі-продажу (поставка) згідно видаткових накладних, так як спосіб захисту порушеного права позивача ґрунтується на тих самих нормах матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що у позивача та відповідача існує взаємна заборгованість, що виникла за результатами діяльності одного і того ж відокремленого підрозділу відповідача, а саме - Філії «Самбірський райавтодор», і позивач зменшує суму основного боргу на вартість виконаних на його користь робіт відповідачем, розгляд вищезазначених позовних вимог в одному проваджені сприятиме повному та обєктивному дослідженню матеріалів справи з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 ЦК України передбачені наслідки порушення зобовязання.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник, зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем своїх зобовязань за договорами № 0412/12, № 0412/1/12, № 0412/2/12 від 03.12.2012р., що зокрема, вбачається з ОСОБА_1 виконаних робіт за грудень 2012р. та довідок про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2012р., підписаних сторонами та скріплених печатками без жодних застережень.

Також в підтвердження виконання позивачем своїх зобовязань за договорами № 0412/12, № 0412/1/12, № 0412/2/12 від 03.12.2012р., ним долучено податкові накладні, а саме: податкова накладна № 19 від 31.12.2012 р. на суму 85 998,94 грн. на капітальний ремонт вул. Мічуріна в с. Стрілковичі Самбірського району Львівської області, податкова накладна № 20 від 31.12.2012 р. на суму 71 094,43 грн. на капітальний ремонт вул. Поповича в с. Ралівка Самбірського району Львівської області, податкова накладна № 21 від 31.12.2012 р. на суму 96 757,37 грн. на капітальний ремонт вул. Шевчука в с. Ралівка Самбірського району Львівської області.

Відомості про дані договори внесені до граф «вид цивільно-правового договору» у перелічених вище податкових накладних, які виписувались позивачем відповідачу за фактами виконання робіт та оформлення відповідних актів.

З огляду не це, слід вказати і про безпідставність доводів відповідача щодо неотримання ним послуг позивача з огляду на підписання актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт не уповноваженою на те особою. Відповідач не навів суду жодних доводів та доказів, які б свідчили про те, що такі акти та довідки підписані саме не уповноваженою особою. Адже всі такі акти підписані посадовою особою (начальником) районної філій ДП «Львівський облавтодор», як представником Замовника, в свою чергу відповідачем ці акти прийняті як підстави для розрахунків з позивачем, адже частина робіт за цими актами відповідачем оплачена. Заперечення щодо боргу за такими актами, з огляду на їх підписання іншими особами, ніж керівник ДП «Львівський облавтодор» позивачу не направлялись.

Відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив відсутність у начальника філії «Самбірський райавтодор» повноважень щодо підписання документів про прийняття робіт,

Крім цього, факт, що відповідачем в особі Філії «Самбірський райавтодор» здійснювалась оплата виконаних робіт, також свідчить про те, що роботи були прийняті Відповідачем.

Щодо твердження відповідача про неможливість встановлення дати складання актів виконаних робіт, то воно теж є необгрунтованим. По-перше, у актах виконаних підрядних робіт (форми КБ-2в) та довідках про вартість виконаних підрядних робіт (форми КБ - 3) вказаний період їх складання, а саме грудень 2012 року.

Враховуючи положення ст. 51 ГПК України строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку, у нашому випадку 31.12.2012р.

Відповідно до ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкового зобовязання для послуг є дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до чинного на момент виникнення правовідносин з договорів №0412/12, № 0412/2/12, № 0412/1/12 Податкового кодексу України ст. 201.6 та Порядку заповнення податкової накладної затвердженого Наказом ОСОБА_2 фінансів України № 1379 від 01.11.2011, зареєстрованого в ОСОБА_2 юстиції України 22.11.2011 р. за № 1333/20071 п. 3 податкова накладна виписується у день виникнення податкових зобовязань продавця. Ст. 201.7 Податкового кодексу України зобов'язує виписувати податкову накладну на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а ст. 201.10 - зобовязує платника податку надати покупцю податкову накладну після реєстрації її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи наведені положення нормативних актів, датування податкових накладних 31.12.2015 р. підтверджує факт прийняття робіт, а також те, що станом на вказану дату позивачем були складені, а відповідачем підписані акти (форми КБ-2в) та довідки (форми КБ - 3) на яких ґрунтуються позовні вимоги.

З врахуванням вище наведено, суд приходить до висновку, що у відповідач відповідно п. 3.2. договорів № 0412/12, № 0412/1/12, № 0412/2/12 від 03.12.2012р. зобовязаний був оплатити вартість виконаних робіт у десятиденний термін з моменту складання акту, отже в строк до 10.01.2013р.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків є правочином.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обовязкова письмова форма , вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 205 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 статті 639 ЦК України).

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона-постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари)в сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог статті 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Факт отримання товару відповідачем продукції від позивача, підтверджується видатковою накладною від 19.11.2013р. № РН-0000112 на суму 40 041,60 грн. та довіреності № 227 від 19.11.2013р.; видатковою накладною № РН-0018 від 29.04.2014р. на суму 22 784,08 грн. та довіреності № 48 від 29.04.2014 р. та видатковою накладною № РН-0132/1 від 31.10. 2014р. на суму 12 476,88 грн. та довіреності № 130 від 31.10.2014р.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарно - розпорядчих документів на нього.

Відповідно п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

А тому твердження відповідача, щодо моменту виникнення обовязку оплати за даними видатковими накладними є безпідставними та необґрунтованими.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, визнається позивачем та не заперечується відповідачем, що у позивача та відповідача існує взаємна заборгованість, що виникла за результатами діяльності одного і того ж відокремленого підрозділу відповідача, а саме - Філії «Самбірський райавтодор», у звязку з цим позивач зменшує суму основного боргу на вартість виконаних на його користь робіт відповідачем за Договором підряду від 04.11.2014р. № 0411/14 в сумі 75 394,80 грн.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім цього, суд зазначає, що ч. 1 ст. 55 ГК України визначає поняття субєкта господарювання, а частина 6 цієї ж статті надає право субєктам господарювання право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

Відповідно ст. 95 ЦК України визначає філію, як відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами.

Відповідно ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями.

З цього приводу суд також зазначає таке.

Згідно з Наказом ОСОБА_2 регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 р. № 554 Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві затверджено типові форми первинних облікових документів у будівництві: № КБ-2в ОСОБА_1 приймання виконаних будівельних робіт, № КБ-3 Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (чинний на час виникнення правовідносин).

Відповідно до ОСОБА_2 регіонального розвитку та будівництва України від 09.03.2010 р. № 12/19-2-9-21-2368 Про застосування типових форм первинних облікових документів у будівництві, типові форми первинних облікових документів у будівництві ОСОБА_1 приймання виконаних будівельних робіт (типова форма № КБ-2в) та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (типова форма № КБ-3), затверджені наказом Мінрегіонбуду від 4 грудня 2009 року № 554, підлягають обов'язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності. При цьому, ОСОБА_1 виконаних робіт за грудень 2012 року, які були складені протягом 2012 року, містять необхідні реквізити, в тому числі передбачені даним Наказом, як-от найменування робіт і витрат, обґрунтування (шифр і № позиції нормативу), одиниця виміру, кількість, поточна ціна одиниці виміру, у тому числі заробітна плата, експлуатація машин та механізмів, виконано робіт, витрати праці робітників, що обслуговують машини). За таких обставин, суд вважає, що використана форма ОСОБА_1 виконаних робіт, складених протягом за грудень 2012 р., є належною та такою, що відповідає вимогам законодавства.

Отже, Акти виконаних робіт, складені протягом 2012 р., за своєю формою та змістом повністю відповідають вимогам чинного на той період, а саме Наказу ОСОБА_2 регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 р. №554.

ОСОБА_1 виконаних робіт, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Заперечення відповідача стосовно підписання ОСОБА_1 виконаних робіт не уповноваженими особами не знайшло свого підтвердження, оскільки окрім проставленого у відповідній графі замовник підпису особи, яка прийняла роботи, здійснено відбиток печатки юридичної особи відповідача.

Крім того, у ОСОБА_1 виконання робіт в якості договорів, на підставі якого виконувались роботи, зазначено договір № 0412/1/12 від 03.12.2012р., договір №0412/12 від 03.12.2012р., договір № 0412/2/12 від 03.12.2012р.

Зазначені договори також скріплені печаткою юридичної особи.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, позивач за захистом власних інтересів звернувся з позовом до юридичної особи, яка створила Філію «Самбірський райавтодор», а саме до Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

Відповідно до підпункту абзацу 2 пункту 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу, наприклад: "Стягнути з підприємства "А" в особі його відокремленого підрозділу - філії № 1 на користь організації "Б" в особі її Н-ської філії таку-то суму".

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 54 998,19 грн., оскільки такі обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Суд доходить висновку, про стягнення з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Самбірський райавтодор».

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Суд здійснивши перерахунок 3% річних, прийшов до висновку, що до стягнення 3% річних в сумі 8 515,33 грн. оскільки нараховані правомірно та підлягають стягненню.

А щодо поданого відповідачем контррозрахунку, суд зазначає, що при нарахуванні 3 % річних відповідачем допущено помилку, щодо кількості днів у місяці жовтні, а саме замість належних 31 днів, зазначено 30 днів.

Відповідно п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд здійснивши перерахунок інфляційних втрат з врахуванням вище наведеного, та поданого позивачем уточненого розрахунку дійшов висновку, що стягненню підлягають інфляційні втрати в сумі 45 089,30 грн.(в межах заявлених позовних вимог з врахуванням уточнення (зменшення) суми інфляційних втрат).

Щодо подано відповідачем контррозрахунку, суд зазначає, що станом на 30.04.2014р. у відповідача існувала заборгованість в сумі 137 916,11 грн, що індексується індексом інфляції за місяць травень 2014р. р. (103,8%).

З врахуванням правової позиції відображеної у постанові Вищого господарського суду України від 29.10.2015р. у справі №910/2510/15-г.

Крім цього, 26.02.2015р. відповідачем подано клопотання про розстрочення виконання рішення в порядку ст. 83 ГПК України враховуючи важкий матеріальний стан (сплату стягнутих судом коштів) по справі № 914/59/16 рівними частинами на 12 місяців. Доказ важкого матеріального стану надав суду баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015р., звір про фінансові результати за рік 2015р.

Розглянувши дане клопотання, суд зазначає наступне.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно п.7.1.2 та п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

На підставі викладеного вище, беручи до уваги, важке фінансове становище відповідача, що підтверджено, зокрема, звітом про фінансові результати ДП «Львівський облавтодор» станом на 31.12.2015р., відповідно до якого непокритий збиток підприємства становить 24 841 тис. грн. Як вбачається, з розшифрування рядка 1615 балансу «Поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи і послуги» станом на 31.12.2015р. поточна кредиторська заборгованість підприємства складає 27 988 032,01 грн. Згідно з розшифрування рядка 1125 балансу «Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги» станом на 31.12.2015р. дебіторська заборгованість підприємства становить 3 247 091,29 грн. Зважаючи на необхідність задоволення господарських інтересів обох сторін та не допущення можливих негативних наслідків примусового виконання рішення суду у встановлені законодавством строки, суд вважає за доцільне клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення задоволити частково та розстрочити виконання рішення рівними частинами на 4 (чотири) місяців.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати в сумі 1 629,04 грн. покладаються на відповідача.

Крім цього, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (79053, м. Львів, вул. В. Великого, 54; ) в особі філії «Самбірський райавтодор» (81400, м. Самбір, вул.Перемишльська, 36; ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Шляхове ремонтно - будівельне управління № 65» (79058, м. Львів, проспект В. Чорновола, 63; ) 54 998,19 грн. заборгованості, 8 515,33 грн. 3 % річних, 45 089,30 грн. інфляційних втрат та 1 629,04 грн. витрат по сплаті судового збору.

Розстрочити виконання рішення щодо стягнення заборгованості в сумі 108 602,82 грн. на чотири місяці згідно такого графіку: до 30.04.2016р. 27 150,70 грн., до 31.05.2016р. 27 150,70 грн., до 30.06.2016р. 27 150,70 грн. та до 31.07.2016р. 27 150,72 грн.

3. Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.04.2016 року.

Суддя Коссак С.М.