РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016Справа №910/13587/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТРЯНИЙ ПАРК НОВОАЗОВСЬКИЙ»

до Державного підприємства «ЕНЕРГОРИНОК»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ" (третя особа 1)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Кабінет Міністрів України (третя особа 2)

2) Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (третя особа 3)

3) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (третя особа 4)

за участю Прокуратури міста Києва

про стягнення 52733 281,86 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від прокуратури: Греськів І.І. (посв. № 041072 від 03.02.2016);

від позивача: Севост'янов С.С. (дов. від 15.05.2015); Житченко О.В. (дов. від 18.03.2016), Горянін А.О. (дов. від 18.03.2016);

від відповідача: Сніжко В.Ю. (дов. №01-44-853 Д від 18.12.2015), Стилик О.Ю. (дов. № 01/44-8844 Д від 18.12.2015);

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: не з'явився;

від третьої особи 3: Старушкевич У.М. (дов. №120/2015 від 07.12.2015);

від третьої особи 4: Усачова А.І. (дов. №5 від 29.12.2015);

встановив:

У травні 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 52733 281,86 грн. за договором від 09.06.2011 року № 7074/04 у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо оплати вартості отриманої електроенергії, та з урахуванням заяви про уточнення вимог просив вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту та/або заборони державному підприємству "Енергоринок", публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" та/або будь-яким іншим особам (у тому числі, але не виключно, Національній комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг) на вчинення дій щодо розпорядження коштами у сумі 52733281,86 грн., які належать товариству з обмеженою відповідальністю "Вітряний парк Новоазовський" та накопичені на поточному рахунку державного підприємства "Енергоринок" із спеціальним режимом використання №1, відкритому в АТ "Ощадбанк", протягом дії постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг: від 18.02.2015 № 203 "Про внесення змін до постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України від 03.09.2008 №1052 та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21.12.2011 №2, від 26.07.2013 №1036", №870 від 24.03.2015 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21.12.2011 № 2", № 1173 від 01.04.2015 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21.12.2011 №2", до набрання законної сили рішення суду у справі 910/13587/15.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.06.2015 порушено провадження у справі №910/13587/15, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, ПАТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» та призначено справу до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.07.2015 до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Кабінет Міністрів України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України та Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.07.2015, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 у даній справі, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТРЯНИЙ ПАРК НОВОАЗОВСЬКИЙ» про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково, а саме: заборонено Державному підприємству «ЕНЕРГОРИНОК», Публічному акціонерному товариству «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» та/або будь-яким іншим особам (у тому числі, але не виключно, Національній комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг вчиняти дії щодо розпорядження коштами у сумі 52 733 281,86 грн., які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІТРЯНИЙ ПАРК НОВОАЗОВСЬКИЙ» та накопичені на поточному рахунку Державного підприємству «ЕНЕРГОРИНОК» із спеціальним режимом використання №1, відкритому в АТ «Ощадбанк», протягом дії постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг: №203 від 18.02.2015 «Про внесення змін до постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України від 03.09.2008 №1052 та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21.12.2011 №2, від 26.07.2013 № 1036», № 870 від 24.03.2015 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21.12.2011 №2», №1173 від 01.04.2015 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21.12.2011 №2», до набрання законної сили рішення суду у справі №910/13587/15.

Письмовим відзивом від 07.07.2015 № 07/44-7740 на позовну заяву (том справи 1, а.с. 165 - 175) відповідач проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, посилаючись на специфіку правової природи відносин на Оптовому ринку електричної енергії , визначену Законом України «Про електроенергетику». Так, відповідач зазначив, що поточні рахунки із спеціальним режимом використання Оптового ринку електроенергії призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії, при цьому алгоритм оптового ринку електроенергії встановлюється Національно комісією з регулювання електроенергетики України (далі за текстом - НКРЕ). 24.03.2015 НКРЕ прийнято постанову № 870, якою встановлено заборону оптовому постачальнику електроенергії перераховувати кошти за електроенергію виробникам електроенергії, установки яких знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження. Зазначеною постановою № 870 визначено, що кошти, які були нараховані та не перераховані, залишаються на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії до прийняття окремого рішення. З посиланням на Рекомендації Ради Міністрів Європи № R(80)2 щодо здійснення органами влади дискреційних повноважень, відповідач зазначив, що він у своїй діяльності не може підміняти уповноважений орган (у даному випадку НКРЕ, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України) та приймати свій розсуд рішення щодо розпорядження спірними коштами, оскільки такі дії виходять за межі відведених йому законодавством функцій (повноважень), не відповідають його статутним цілям та умовам ліцензії.

Письмовим відзивом від 15.07.2015 № 17/1544 на позовну заяву Міністерство енергетики та вугільної промисловості України проти позовних вимог заперечило, посилаючись на те, що позивача наказами Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12.02.2015 № 88 та від 18.02.2015 № 100 позивача внесено до переліку виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходяться на території, де органи влади не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження.

Посилаючись на наявність постанови НКРЕ від 02.02.2015 № 158, якою внесено зміни до постанови НКРЕ від 21.12.2011 № 2 «Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії», Міністерство енергетики та вугільної промисловості України зазначає про безпідставність позову та просить у його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.07.2015, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015, позовні вимоги задоволено у повному обсязі та стягнуто з Державного підприємства «ЕНЕРГОРИНОК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТРЯНИЙ ПАРК НОВОАЗОВСЬКИЙ» 52733281,86 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу №7074/04 від 09.06.2011 та 73080,00 грн. судового збору.

Постановами Вищого господарського суду України від 16.12.2015 ухвалу господарського суду міста Києва від 22.07.2015, рішення господарського суду міста Києва від 22.07.2015 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 та від 13.10.2015 скасовано, а справу №910/13587/15 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

У своїх постановах суд касаційної інстанції зазначив, що судами помилково не застосовано до правовідносин сторін положення пункту 8 ДЧОРЕ, яким до обов'язків розпорядника коштів оптового ринку електричної енергії віднесено дотримання ІВКОР згідно з Правилами оптового ринку електричної енергії України, а також установлено, що розпорядник коштів оптового ринку електричної енергії не зобов'язаний платити за куплену електричну енергію інакше, ніж передбачено ІВКОР.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначив про необхідність врахування під час нового розгляду справи положень пункту 19.3 "в" ДЧОРЕ, за яким зобов'язання відповідача стосовно платежу за електричну енергію, що була закуплена відповідно до положень укладеного сторонами договору, чітко обмежуються коштами, наявними в нього згідно з Інструкцією про порядок використання коштів Оптового ринку, що також відповідає пункту 5.5.2 укладеного сторонами договору від 09.06.2011 року № 7074/04.

Судом касаційної інстанції також зазначено про безпідставність висновку суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову і необхідність з'ясування при новому розгляді справи причин звернення позивача з заявою про забезпечення позову та наявності доказів на підтвердження фактичних обставин, з якими пов'язується застосування відповідного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматичного розподілу справа №910/13587/15 передана на розгляд судді Демидову В.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.12.2015 суддею Демидовим В.О. прийнято справу №910/13587/15 до свого провадження та призначено розгляд справи на 19.01.2016.

18.01.2016 представником третьої особи 4 через загальний відділ суду було подано письмові пояснення у справі.

19.01.2016 відповідачем через загальний відділ суду було подано письмові пояснення, якими відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні.

Позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представники третьої особи 1 та третьої особи 2 в судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивачем заявлено вимогу (заяви від 27.05.2015 та від 01.07.2016) про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та/або заборони державному підприємству "Енергоринок", публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" та/або будь-яким іншим особам (у тому числі, але не виключно, Національній комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг) на вчинення дій щодо розпорядження коштами у сумі 52733281,86 грн., які належать товариству з обмеженою відповідальністю "Вітряний парк Новоазовський" та накопичені на поточному рахунку державного підприємства "Енергоринок" із спеціальним режимом використання №1, відкритому в АТ "Ощадбанк", протягом дії постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сфері енергетики та комунальних послуг: від 18.02.2015 № 203 "Про внесення змін до постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України від 03.09.2008 №1052 та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21.12.2011 №2, від 26.07.2013 №1036", №870 від 24.03.2015 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21.12.2011 № 2", № 1173 від 01.04.2015 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21.12.2011 №2", до набрання законної сили рішення суду у справі 910/13587/15.

Згідно зі ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Способами забезпечення позову є, зокрема, заборона відповідачеві вчиняти певні дії, а також заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору (статті 67 Господарського процесуального кодексу України).

У п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з п. 3 зазначеної постанови пленуму у разі вжиття заходів до забезпечення позову з ініціативи господарського суду відповідні дії мають бути мотивовані з урахуванням, зокрема, наведеного, а також припису пункту 3 частини другої статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявою про вжиття заходів забезпечення позову позивач спрямував вимоги про заборону вчинення певних дій не лише до відповідача у справі, а й до ПАТ "Державний ощадний банк України" та/або будь-яких інших осіб (у тому числі, але не виключно, Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг).

У заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивачем не обґрунтовано, яким саме чином відповідач у справі може ухилитися від виконання рішення суду у даній справі, а також не наведено доводів щодо фактичних дій відповідача, спрямованих саме на таке ухилення.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується лише на констатації факту припинення відповідачем платежів за вироблену позивачем електричну енергію і припущенні позивача щодо можливості заподіяння йому великих матеріальних збитків.

З урахуванням викладеного вище у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Позивачем заявлене письмове клопотання від 20.03.2016 про залучення до участі у справі як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Європейського банку реконструкції та розвитку (м. Київ, вул. Немировича-Данченка, 16).

Заява про залучення третьої особи мотивована позивачем фактом укладення між позивачем та Європейським банком реконструкції та розвитку кредитного договору від 06.09.2013.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Такими чином, Господарський процесуальний кодексу України передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому (постанова Пленуму Вищого сгопоадсркьогос уду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», пункт 1.6).

Позивачем у справі не доведено, яким саме чином рішення у даній справі вплине на права та/або обов'язки Європейського банку реконструкції та розвитку щодо позивача або відповідача.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про необґрунтованість клопотання позивача про залучення третьої особи та необхідність відмови у його задоволенні.

Позивачем суду також надане письмове клопотання від 09.03.2016 про призначення у справі судової експертизи з метою визначення сум коштів, які знаходилися на банківських рахунках із спеціальним режимом використання у період з 01.01.2015 по 17.02.2015, 17.02.2015 по 30.04.2015. В подальшому, а саме в судовому засіданні 11.03.2016 повноважний представник позивача просив клопотання про призначення експертизи не розглядати, що власноручно написав на наданому суду примірнику вказаного клопотання від 09.03.2016 (аркуш клопотання № 1).

З урахуванням викладеного клопотання позивача про призначення судової експертизи судом не розглядається.

Наданими суду письмовими поясненнями від 09.03.2016 № 05/2/3-17988-14 Прокуратурою міста Києва зазначено, що алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка зі спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії затверджений відповідною постановою НКРЕ від 21.12.2011 № 2, а також повідомлено суду, що на виконання умов договору в період з березня 2015 року по квітень 2015 року включно позивачем продано, а відповідачем прийнято електричну енергію на суму 52733281 грн. 86 коп. При цьому Прокуратурою наголошено на тому, що НКРЕ прийнято низку постанов, якими внесено зміну до алгоритму розподілу коштів оптового ринку електроенергії і тимчасово заборонено перераховувати нараховані кошти виробникам електроенергії, установки яких знаходяться на території, де органи влади не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження. За доводами Прокуратури відповідач діяв відповідно до вимог відповідних нормативних актів та, крім того, з огляду на положення рекомендацій ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень позивач не має права у своїй діяльності підміняти уповноважений державний орган (у даному випадку НКРЕ) та на власний розсуд приймами рішення щодо розпорядження державними коштами. З урахуванням викладеного Прокуратура міста Києва просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Письмовими поясненнями по суті спору, що одержані судом 23.02.2016, Кабінет Міністрів України послався на зазначені вище обставини, нормативні акти та зазначив, що позивач знаходився у переліку виробників електричної енергії, установки яких знаходяться на території, де органи державної влади не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження, до 12.08.2015.

Крім того, Уряд зазначив, що положення п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015 № 263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження» не містять жодних заборон щодо взаєморозрахунку між оптовим постачальником електричної енергії та виробниками електричної енергії.

При цьому Уряд окремо зауважив, що положення наведеної вище п. 13 постанови Кабінету Міністрів України № 263 містять приписи про проведення остаточних розрахунків із виробниками електричної енергії, а відтак не надають повноважень уповноваженим органам не здійснювати розрахунки за вироблену електричну енергію. Водночас, за доводами уряду, спірні грошові кошти законно залишені відповідачем на рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, а тому у позові слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, вислухавши присутніх в судових засіданнях представників учасників судового процесу, суд встановив такі фактичні обставини.

09.06.2011 між товариством з обмеженою відповідальністю "Вітряний парк Новоазовський" та державним підприємством "Енергоринок" укладено договір № 7074/04 (далі за текстом - Договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язується продавати, а відповідач зобов'язується купувати електроенергію, вироблену позивачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Відповідно до положень пункту 2.1 договору сторони визнають свої зобов'язання згідно з Договором між Членами Оптового ринку електричної енергії (ДЧОРЕ) України, чинними додатками до нього та керуються його положеннями при виконанні договору від 09.06.2011 № 7074/04. У разі виявлення неузгодженості між положеннями ДЧОРЕ та договору перевагу мають положення ДЧОРЕ.

Відповідно до пункту 2.2 ДЧОРЕ його предметом цього є, зокрема,

встановлення правил та порядку функціонування прозорої і справедливої системи комерційних стосунків у процесі купівлі-продажу електроенергії, які будуть:

а) визначати фінансові зобов'язання Постачальників електричної енергії у процесі закупівлі електроенергії від ДП «Енергоринок»; б) визначати фінансові зобов'язання ДП «Енергоринок» під час закупівлі електроенергії від Виробників електричної енергії.

При цьому відповідно до п. 2.2.3 ДЧОРЕ тлумачення і виконання умов цього Договору та врегулювання будь-яких суперечок здійснюється згідно з положеннями цього Договору, викладеними в п. 2.1.

Відповідно до п. 15. 3 ДЧОРЕ сторони вживають заходів для узгодженості цього Договору та Нормативних документів.

За умовами пункту 2.2. договору позивач зобов'язується продавати, а відповідач зобов'язується купувати вироблену електроенергію в точках поставки - на межі балансової належності електричних мереж, що визначені в Актах розмежування балансової належності електричних мереж (додаток № 3 до цього Договору).

Тариф на електроенергію затверджується Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України (пункт 2.3. договору).

Згідно з п. 2.4. договору вартість електричної енергії, купленої відповідачем у позивача в розрахунковому місяці, визначається на підставі тарифу відповідно до пункту 2.3. та фактичних обсягів електроенергії, купленої відповідачем у позивача.

У відповідності до п. 4.1. договору розрахунок за куплену електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок позивача (для розрахунків за куплену електроенергію) та на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (для розрахунків з податку на додану вартість), та, за згодою сторін, іншими формами, що передбачені чинним законодавством. Платіж на поточний рахунок із спеціальним режимом використання є невід'ємною частиною розрахунку за куплену відповідачем електроенергію.

Пунктом 4.2. договору визначено, що платежі за отриману електроенергію здійснюються кожного банківського дня з поточного рахунку із спеціальним режимом використання відповідача відповідно до алгоритму Оптового ринку електроенергії (далі за текстом - ОРЕ), який затверджується НКРЕ.

Відповідний алгоритм затверджено Постановою НКРЕ від 21.12.2011 № 2 "Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунка зі спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії".

На виконання умов договору в період з березня 2015 року по квітень 2015 року позивачем продано, а відповідачем прийнято електричну енергію на суму 52733281,86 грн., що підтверджується підписаними між сторонами Актами купівлі-продажу електричної енергії за березень 2015 року та квітень 2015 року і учасниками судового процесу не спростовується.

Протягом лютого - квітня 2015 року НКРЕ прийнято низку постанов, якими внесено зміни до алгоритму розподілу коштів Оптового ринку електроенергії:

- Постанова НКРЕ від 18.02.2015 № 203 "Про внесення змін до постанов Національної комісії регулювання електроенергетики України від 03.09.2008 № 1052 та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21.12.2011 №2, від 26.07.2013 № 1036";

- Постанова НКРЕ від 24.03.2015 № 870 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21.12.2011 №2". Зазначеною постановою визначено, що кошти, які були нараховані та не перераховані відповідно до постанови № 203, залишаються на поточному рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії до прийняття окремого рішення. Строк дії Постанови НКРЕ від 24.03.2015 № 870 встановлений з 25.03.2015 по 31.03.2015;

- Постанова НКРЕ від 01.04.2015 № 1173 "Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 21 грудня 2011 року № 2". Зазначена Постанова діяла на період тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії, передбачених розпорядженням КМУ від 31.03.2015 № 280-р "Про вжиття тимчасових надзвичайних заходів на ринку електричної енергії", тобто до 30.04.2015. Постановою № 1173 визначено, що кошти, які були нараховані та не перераховані відповідно до постанов НКРЕ №203 та № 870, залишаються на поточному рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії до прийняття окремого рішення.

Положеннями вказаних постанов НКРЕ внесені зміни до Алгоритмів розподілу коштів Оптового ринку електроенергії, зокрема, щодо припинення перерахувань виробникам електричної енергії платежів, які нараховані по установках (устаткуванню та/або енергетичному обладнанню), що знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, відповідно до переліку, визначеного центральним органом виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі.

Для забезпечення реалізації постанов НКРЕ №203, №870, №1173 наказами Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 88 від 12.02.2015 (станом на 11.02.2015) та №100 від 18.02.2015 (станом на 18.02.2015) визначено перелік виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Наказами Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12.02.2015 № 88 та від 18.02.2015 № 100 позивача внесено до переліку виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходяться на території, де органи влади не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження.

Як зазначає позивач, прийняття НКРЕ постанов № 203, № 870, № 1173 зумовило зупинення проведення розрахунків з позивачем на Оптовому ринку електричної енергії за договором № 7074/04.

ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ДП "Енергоринок") про визнання незаконними та скасування наказів від 12.02.2015 N 88 та від 18.02.2015 N 100 в частині, що стосується позивача.

Позов було обґрунтовано тим, що оскаржені накази прийняті без врахування фактичного місцезнаходження виробничих потужностей позивачів згідно до адміністративно-територіального устрою України та з порушенням Закону України "Про електроенергетику", розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 N 1085-р, постанови НКРЕ від 03.09.2008 N 1052, постанов НКРЕ від 21.12.2011 N 2, від 26.07.2013 N 1036.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2015 у справі № 826/3905/15 адміністративний позов задоволено частково, визнано незаконними та скасовано накази Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12.02.2015 N 88 та від 18.02.2015 N 100 в частині віднесення ВЕО Вітроенергопром, Новоазовська ВЕС до переліку виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження.

Вказана постанова адміністративного суду набрала законної сили.

Після прийняття судового рішення у зазначеній вище адміністративній справі відповідачем грошові кошти за вироблену позивачем електричну енергію перераховані не були, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, предметом даного судового розгляду є вимоги енергогенеруючої компанії до оптового постачальника електричної енергії про стягнення заборгованості за придбану електроенергію.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок використання коштів Оптового ринку (далі за текстом - ІВКОР), що є додатком до ДЧОРЕ, кошти Оптового ринку - це кошти, які надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання місцевих постачальників та Оптового постачальника, та є власністю учасників Оптового ринку і підлягають розподілу згідно з алгоритмом, затвердженим НКРЕ.

Згідно із п. 6.11 ІВКОР розрахунки в Оптовому ринку здійснюються кожного календарного дня, а платежі виконуються кожного банківського дня, крім попередньої оплати та авансових платежів. Днем платежу Виробникам та іншим учасникам розподілу коштів Оптового ринку є два банківських дні після дня повідомлення про належний платіж (п. 6.12.2 ІВКОР).

Відповідно до п. 1.7.2 Постанови НКРЕ від 21.12.2011 № 2 «Про алгоритм розподілу коштів поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії» встановлено, що ДП «Енергоринок» щоденно із суми коштів, що надходять на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії до 15 числа (включно) повинно здійснити остаточний розрахунок із виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії, забезпечивши їм 100% оплату фактичної товарної продукції попереднього розрахункового періоду з урахуванням авансових платежів.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову в повному обсязі з таких підстав.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, засади організації та експлуатації енергосистем. Таким є Закон України "Про електроенергетику", який визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі (преамбула Закону).

Статтею 15 зазначеного Закону передбачено, що купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

Електрична енергія, вироблена на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), може бути реалізована на оптовому ринку електричної енергії України, за договорами зі споживачами або за договорами з енергопостачальниками.

Оптовий ринок електричної енергії України зобов'язаний купувати у суб'єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, всю електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за "зеленим" тарифом незалежно від величини встановленої потужності чи обсягів її відпуску. Енергопостачальники зобов'язані купувати електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії, у випадках, обсягах та за цінами, визначеними цією статтею.

Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору; у договорі визначаються мета та умови діяльності, права, обов'язки та відповідальність сторін (частини 1, 4, 5, 8, 9 статті 15). Такий Договір (ДЧОРЕ) укладено 15.11.1996.

Статтею 151 Закону України "Про електроенергетику" встановлено порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії. Цей порядок передбачає, що для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії (ним є ДП "Енергоринок") відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання.

Відповідно до ч. 11 ст. 151 Закону України "Про електроенергетику" на поточні рахунки із спеціальним режимом використання не може бути звернено стягнення за зобов'язаннями учасників оптового ринку електричної енергії.

За визначенням, яке міститься у статті 1 зазначеного Закону, поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії (далі - поточні рахунки) - рахунки суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії.

Алгоритм оптового ринку електричної енергії - порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Згідно з пп. 2 п. 5 Положення про Національну комісію з питань регулювання електроенергетики України, затвердженого Указом Президента України № 335/98 від 21.04.1998, остання в межах своєї компетенції має право погоджувати договір між членами оптового ринку електричної енергії України та спеціалізоване програмне забезпечення, що застосовується на оптовому ринку електроенергії. Комісія відповідно до покладених на неї завдань бере участь у регулюванні платіжно-розрахункових відносин оптового ринку електроенергії, ринків газу, нафти та нафтопродуктів, встановленні правил функціонування оптового ринку електроенергії, ринків газу, нафти і нафтопродуктів та у здійсненні контролю за їх дотриманням, здійснює інші функції у відповідності з п. 4 Положення про Національну комісію з питань регулювання електроенергетики України.

Зобов'язальні відносини сторін у даній справі ґрунтуються на договорі від 09.06.2011 № 7074/04. Статтею 4 договору, якою визначено порядок розрахунків, передбачено, що платежі за отриману у ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" електроенергію здійснюються кожного банківського дня з поточного рахунку із спеціальним режимом використання ДП "Енергоринок" відповідно до алгоритму оптового ринку електричної енергії України, затвердженого НКРЕ, у строки та в порядку, визначеному ІВКОР, яка є додатком до ДЧОРЕ.

Судом встановлено, що на виконання умов договору в період з березня 2015 року по квітень 2015 року позивачем продано, а відповідачем прийнято електричну енергію на суму 52733281,86 грн., що підтверджується підписаними між сторонами Актами купівлі-продажу електричної енергії за березень 2015 року та квітень 2015 року і учасниками судового процесу не спростовується.

У березні - квітні 2015 року, за який ТОВ "Вітряний парк Новоазовський" пред'явило вимогу про сплату боргу за продану відповідачу електричну енергію, порядок розподілу коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії визначався, зокрема, постановою НКРЕ від 21.12.2011 року № 2 із змінами, внесеними постановами НКРЕ № 203, № 870, № 1173.

Матеріалами справи доведено, що відповідачем не вжито жодних заходів щодо погашення 52 733 281,86 грн. заборгованості за вироблену позивачем у період з березня по квітень 2015 року включно електричну енергію, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

На виконання вказівок, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 16.12.2015 судом проаналізовано умови ДЧОРЕ та з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін у даній справі стосовно предмета спору.

Так, відповідно до пункту 8 ДЧОРЕ до обов'язків розпорядника коштів оптового ринку електричної енергії віднесено дотримання ІВКОР згідно з Правилами оптового ринку електричної енергії України, а також установлено, що розпорядник коштів оптового ринку електричної енергії не зобов'язаний платити за куплену електричну енергію інакше, ніж передбачено ІВКОР.

Правила ринку електричної енергії України затверджені постановою НКРЕ № 921 від 12.09.2003.

Правила є невід'ємною частиною ДЧОРЕ і визначають механізм функціонування Оптового ринку електричної енергії України в частині надання даних, розподілу навантажень між генеруючими джерелами, формування оптових цін купівлі-продажу електричної енергії та платежів на Оптовому ринку (пункт 1.2.1 Правил оптового ринку електричної енергії України).

Правила Оптового ринку електричної енергії як невід'ємна частина ДЧОРЕ є додатком № 2 до ДЧОРЕ.

Відповідно до п.15.1.2 ДЧОРЕ Мінпаливенерго, НКРЕ, Антимонопольний комітет погоджують зміни та доповнення до цього Договору. У разі їх незгоди зміни та доповнення не набирають чинності.

Низкою постанов НКРЕ, зокрема, від 26.06.2003 № 612 «Про погодження змін та доповнень до додатків до Договору між членами Оптового ринку електричної енергії України», від 23.06.2004 N 634 «Про погодження рішення Ради Оптового ринку електроенергії України» та ін.., вносилися зміни та погоджувалося внесення змін до Додатків до ДЧОРЕ, зокрема, до Додатку № 4 (ІВКОР).

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.01.2010 у справі № 39/337пн, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 31.03.2010, постановою Вищого господарського суду України від 27.07.2010 задоволено позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Східенерго", м. Донецьк, розтлумачено зміст підпункту 15.1.2 підпункту 15.1, пункту 15 ДЧОРЕ, укладеного 15.11.1996 таким чином: зміни та доповнення до додатків до ДЧОРЕ, у тому числі зміни та доповнення до Правил Оптового ринку електричної енергії України, затверджені Радою Оптового ринку електричної енергії України підлягають погодженню з Антимонопольним комітетом України, Міністерством палива та енергетики України та Національною комісією регулювання електроенергетики України, та набирають чинності після їх погодження Антимонопольним комітетом України, Міністерством палива та енергетики України та Національною комісією з питань регулювання електроенергетики.

Таким чином, наведена в підпункті 15.1.2 ДЧОРЕ процедура погодження змін та доповнень до цього Договору з Мінпаливенерго, НКРЕ та Антимонопольним комітетом України поширюється, зокрема, на другий абзац підпункту 15.1.1 ДЧОРЕ, яким врегульований порядок внесення змін та доповнень до невід'ємних частин Договору -додатків, у тому числі Правил оптового ринку електричної енергії України та ІВКОР.

Як встановлено судом, з урахуванням прийняття вказаних судових рішень відсутня узгоджена уповноваженими державними органами редакція Додатка № 4 (ІВКОР) станом на 01.03.2015 (час здійснення спірних поставок електричної енергії).

Відповідно до пункту 6.3 ІВКОР у редакції станом на 2011 рік під час проведення розрахунків за електричну енергію кошти (за винятком коштів, що перераховуються згідно з окремими рішеннями Уряду), що надходять на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оптового постачальника з поточних рахунків із спеціальним режимом використання Місцевих постачальників, а також кошти, що перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання Оптового постачальника на рахунки Виробників та інших Учасників розподілу коштів, у розрахунковому періоді, зараховуються як поточна оплата електричної енергії, придбаної у цьому ж періоді.

Пунктом 7.3 ІВКОР встановлено, що кошти, які перераховані на поточний рахунок Оптового ринку, повинні використовуватися на виплати Учасникам розподілу коштів в обсягах, які визначаються відповідно до Алгоритму, затвердженого НКРЕ.

Кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання Оптового постачальника перераховуються Учасникам розподілу в порядку та в терміни, встановлені постановами Кабінету Міністрів України у відповідності до Алгоритму, встановленого НКРЕ, на підставі платіжних доручень Оптового постачальника. Як встановлено пунктом 10.1.2 ІВКОР, НКРЕ може вносити зміни до Алгоритму Оптового ринку на таких підставах: у разі виникнення Надзвичайної ситуації в Оптовому ринку, за рішенням Ради ринку, а також відповідно до рішень та доручень Кабінету Міністрів України. До Алгоритму енергопостачальників НКРЕ вносить зміни щомісяця відповідно до Порядку (пункт 8.8 ІВКОР).

Відповідно до пунктів 6.4 та 6.5 ІВКОР оплата за продану Виробником та іншими суб'єктами електричну енергію Оптовому постачальнику здійснюється на їх рахунки згідно з умовами двосторонніх договорів. Банкір ринку здійснює перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання Оптового постачальника, які надійшли від Постачальників за попередній день, відповідно до алгоритму та на підставі розпорядження власника рахунку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з положеннями п. 6.24 ІВКОР Оптовий постачальник, який не виконує свої зобов'язання з оплати за придбану електричну енергію, несе відповідальність згідно з законодавством та умовами двосторонніх договорів щодо купівлі та продажу електричної енергії.

Наведене свідчить про те, що до грошових зобов'язань у спірних правовідносинах сторін можливе також застосування норм права, які регулюють договірні відносини, оскільки ДЧОРЕ та додатками до нього не обмежено можливість застосування останніх, а навпаки, акцентовано увагу на тому, що постачальники (відповідач) та оптовий постачальник (позивач), які не виконують свої зобов'язання з оплати за куповану електричну енергію, несуть відповідальність згідно з законодавством та умовами двосторонніх договорів щодо купівлі та продажу електричної енергії.

Відповідно до пункту 6.27 ІВКОР жодне з положень ІВКОР не розглядається як таке, що обмежує відповідальність Учасників ринку або сторони ДЧОРЕ за повну оплату купленої та проданої електричної енергії на Оптовому ринку.

Таким чином, за ІВКОР розрахунки за придбану Оптовим постачальником у Виробника електричну енергію здійснюються у терміни, зазначені в ІВКОР, та відповідно до алгоритму, встановленого НКРЕ.

Як свідчать матеріали справи та її фактичні обставини, наказами Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 88 від 12.02.2015 та №100 від 18.02.2015, в подальшому скасованими відповідними судовими рішеннями, позивача безпідставно віднесено до переліку виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичного обладнання) яких знаходяться на території, де органи державної влади не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Вказані накази Міністерства скасовані відповідними зазначеними вище судовими рішеннями.

Таким чином, грошові кошти Виробника електричної енергії - ТОВ "Вітряний парк Новоазовський", які були накопичені на поточному рахунку із спеціальним режимом використання Оптового постачальника електричної енергії протягом строку дії постанов НКРЕ №203 від 18.02.2015, №870 від 24.03.2015, №1173 від 01.04.2015, не є грошовими коштами виробника електричної енергії, установки яких знаходяться на території, де органи державної влади не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження і підлягали перерахуванню позивачеві відповідно до алгоритму, встановленого для решти виробників електричної енергії, установки яких не знаходяться на території, де органи державної влади не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (алгоритм, затверджений постановою НКРЕ від 21.12.2011 № 2).

Судом касаційної інстанції у своїй постанові, а також відповідачем у справі у письмових поясненнях по суті спору акцентовано увагу на положеннях пункту 19.3 "в" ДЧОРЕ, за яким зобов'язання ДП «Енергоринок» стосовно платежу за електричну енергію, що була придбана відповідно до положень ДЧОРЕ, чітко обмежуються коштами, наявними в нього згідно з Інструкцією про порядок використання коштів Оптового ринку.

Аналогічна умова міститься в пункті 5.5.2 укладеного сторонами договору від 09.06.2011 року № 7074/04, згідно з яким зобов'язання ДП "Енергоринок" щодо сплати грошовими коштами за куплену електроенергію чітко обмежується наявними на поточному рахунку із спеціальним режимом використання ДП "Енергоринок" грошовими коштами, що відповідно до алгоритму оптового ринку електричної енергії підлягають перерахуванню Виробнику електричної енергії.

Стосовно вказаних положень укладеного сторонами у справі договору та ДЧОРЕ суд зауважує, що Постановою НКРЕ № 1173 від 01.04.2015 «Про внесення змін до постанови НКРЕ від 21.12.2011 №2» визначено, що кошти, які були нараховані та не перераховані відповідно до постанов НКРЕ № 203 та № 870, залишаються на поточному рахунку із спеціальним режимом використання Оптового постачальника електричної енергії до прийняття окремого рішення. Таким чином. Відповідно до вказаної постанови НКРЕ грошові кошти у розмірі 52733281,86 грн. на даний час знаходяться на поточному рахунку із спеціальним режимом використання ДП «Енергоринок», відкритому у ПАТ «Ощадбанк». Вказану обставину учасниками судового процесу не спростовано.

Судом також враховано, що положення п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015 № 263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження» не містять жодних заборон щодо взаєморозрахунку між оптовим постачальником електричної енергії та виробниками електричної енергії.

Аналогічної правової позиції дотримується у наданих суду письмових поясненнях Кабінет Міністрів України.

При цьому Уряд окремо зауважив, що положення наведеної вище п. 13 постанови Кабінету Міністрів України № 263 містять приписи про проведення остаточних розрахунків із виробниками електричної енергії, а відтак не надають повноважень уповноваженим органам не здійснювати розрахунки за вироблену електричну енергію.

Наведене є підставою для висновку про наявність у відповідача на відповідному поточному рахунку із спеціальним режимом використання грошових коштів, що підлягають сплаті позивачеві за вироблену у березні-квітні 2015 року електричну енергію, а також про наявність у відповідача обов'язку з перерахування відповідачеві 52733281,86 грн. заборгованості за придбану електричну енергію.

Судом не може бути враховане посилання відповідача у справі на наявність судових рішень у справі № 910/13597/15 (рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2015, постанова Вищого господарського суду міста Києва від 27.01.2016 у вказаній справі), якими відмовлено у позові ТОВ «Вітряний парк Краснодонський» до ДП «Енергоринок» про стягнення 20291155 грн. 46 коп., оскільки відповідно до вказаних рішень справу було вирішено з урахуванням тієї обставини, що установки ТОВ «Вітряний парк Краснодонський» знаходяться на території, на якій органи державної влади не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження.

Судом також не можуть бути прийняті до уваги твердження відповідача та Міністерства енергетики та вугільної промисловості України стосовно відсутності у відповідача компетенції щодо перерахування позивачеві коштів за вироблену останнім протягом березня - квітня 2015 року електричну енергію, оскільки постанова Кабінету міністрів України від 07.05.2015 № 263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження» регулює особливості відносин купівлі-продажу електроенергії з 01.05.2015 і не розповсюджує свою дію на відносини купівлі-продажу електроенергії за спірний період - березень та квітень 2015 року.

Крім того, пп. 6 п. 8 вказаної постанови Кабінету Міністрів України передбачає обов'язок ДП «Енергоринок» з погашення заборгованості за електричну енергію, придбану у виробників до 01.05.2015.

Безпідставними доводи відповідача та Міністерства є також з огляду на те, що Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2015 у справі № 826/3905/15 визнано незаконними та скасовано накази Міністерства від 12.02.2015 N 88 та від 18.02.2015 N 100 в частині віднесення Новоазовської ВЕС до переліку виробників електричної енергії, установки (устаткування та/або енергетичне обладнання) яких знаходиться на території, де органи державної влади не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження.

Таким чином, як учасник Оптового ринку електричної енергії відповідно до умов ДЧОРЕ та ІВКОР позивач у справі має майнове право на грошові кошти, накопичені на рахунках із спеціальним режимом використання Оптового постачальника електричної енергії, у сумі 52733281 грн. 86 коп. та фактично розподілені згідно з алгоритмом ОРЕ.

Вказану обставину не спростовано учасниками судового процесу в ході судового розгляду справи.

При цьому матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт позбавлення позивача права отримання зазначених коштів з посиланням на неврегульованість порядку сплати заборгованості у вказаному розмірі.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» 1950 року (далі за текстом - Конвенція), Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 із змінами та доповненнями ратифікована Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, підписана від імені України 09.11.1995, Перший протокол, Протоколи №4 та № 7 до Конвенції, підписані від імені України 19.12.1996, та Протоколи № 2 та № 1 до Конвенції, підписані від імені України 09.11.1995 у м. Стразбурзі із застереженнями.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV17 українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі за текстом - Суд) як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У ст. 1 Першого Протоколу підкреслюється: «мирне володіння» означає, що порушення принципу, встановленого у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності особи. Наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використовувати власність, ненадання відповідних дозволів або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади. Позбавлення володіння є, власне, предметом безпосереднього регулювання другого речення першої частини ст. 1 Першого Протоколу. Для встановлення відповідності певного урядового заходу вимогам цього принципу слід дослідити три критерії: чи мало на меті позбавлення власності «громадський інтерес»; чи був захід пропорційним означеним цілям; чи був такий захід правомірним.

Як і щодо більшості інших положень Конвенції, ст. 1 Першого Протоколу може вимагати від держави вжиття належних позитивних дій для забезпечення дотримання права власності навіть у відносинах між приватними особами тощо.

Так, наприклад, держава може нести відповідальність за незабезпечення доступу власника до своєї власності.

В основу ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції покладено два особливих рішення - «Маркс проти Німеччини» та «Спорронг і Лоннрот проти Швеції».

У рішенні у справі «Маркс проти Німеччини» визначено мету ст. 1 Першого Протоколу - визнання права будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. У рішенні у справі «Спорронг і Лоннрот Проти Швеції» визначено основні вимоги стосовно застосування ст. 1 Першого Протоколу щодо захисту права власності.

Як встановив Суд, положення ст. 1 Першого Протоколу передбачають такі правила захисту права власності: перша норма, виражена в першому реченні першого абзацу, має загальний характер і встановлює принцип безперешкодного користування майном, друга норма, зафіксована в другому реченні того ж абзацу, регулює випадки позбавлення власності, встановлюючи певні умови; у третій нормі, що зафіксована в другому абзаці, за державами-учасницями визнається право контролю над володінням власністю відповідно до загальних інтересів та право на запровадження законів, необхідних для цього. Відповідно до прецедентної практики Суду поняття «майно» включає в себе як «фактичне майно», так і майнові цінності, в тому числі боргові вимоги.

Пунктом 21 рішення Суду у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006 визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами.

У справі Беєлер проти Італії (2000) Суд зазначив, що поняття «майно» у ст. 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується власністю на фізичні речі. Воно є незалежним від формальної класифікації в національному праві: деякі інші права та інтереси, що складають активи, можуть розглядатися як право власності й, таким чином, як «майно» в цілях даного положення.

Крім цього, власністю у розумінні ст. 1 Першого протоколу є і «законні сподівання» позивача на отримання на підставі закону майна для забезпечення своєї діяльності (справа «Компанія Пайн Веллі девелопментс ЛТД проти Ірландії» (1991 рік).

У даній справі № 910/13587/15 ані відповідачем, ані Урядом та НКРЕ, ані Міністерством енергетики та вугільної промисловості України не доведено підстав для утримання на банківському рахунку із спеціальним режимом використання ДП «Енергоринок» належних позивачеві грошових коштів у розмірі 52733281 грн. 86 коп. Вказані грошові кошти є вартістю електричної енергії, придбаної відповідачем у позивача у справі у травні - квітні 2015 року та, безперечно, є власністю позивача. Іншого учасниками судового процесу під час розгляду справи не доведено.

Безпідставним утриманням (невиплатою відповідно до алгоритму, визначеного НКРЕ) вказаних грошових коштів держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг втручається у право власності позивача у справі за відсутності будь-яких об'єктивних обставин, суспільного інтересу, який підлягає захисту таким втручанням.

Судом враховується те, що Конвенція приписами ст. 1 Першого протоколу покладає на державу обов'язок забезпечити для фізичних осіб та юридичних осіб право мирно володіти своїм майном, а також гарантувати його.

З урахуванням викладеного вище суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "ЕНЕРГОРИНОК" (01032, м. Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТРЯНИЙ ПАРК НОВОАЗОВСЬКИЙ" (01021, м. Київ, ВУЛИЦЯ КЛОВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 7, код ЄДРПОУ 367171 (п'ятдесят два мільйони сімсот тридцять три тисячі двісті вісімдесят одну) грн. 86 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу №7074/04 від 09.06.2011 року, 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складене та підписане 28.03.2016.

Суддя В.О. Демидов