КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р. Справа№ 904/9235/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Рябухи В.І.

Ропій Л.М.

при секретарі Фесенко А В.

За участю представників:

від позивача: Журікова І. В. - представник за довіреністю №2 від 05.10.2015

від відповідача: Руденко В. В. - представник за довіреністю № 608 від 27.10.2015

від третьої особи: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро»

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2016

у справі № 904/9235/15(суддя Усатенко І. В..)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудсервіс-Пак»

до Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в особі Дніпропетровської філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позов, з урахуванням заяви про уточнення позовної вимоги (а.с. 197-198), заявлено про зобов'язання відповідача подати реєстратору - третій особі до Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження і виключення з реєстру майна, яке належить позивачу:

№Найменування, марка, моделькількістьЗаводський номерІнв. номерРік випускуРинкова вартість в грн., без ПДВ
1Конвеїрний запайщик FRB -77011800С 30704-05,00
2Конвеїрний запайщик FRB -77011800С29604-05,00
3Установка для фасування та упаковки сипучих продуктів1Без номеру04-0003 13 320,00
4Автомат вакуум.машина-наповнювач форм/пакетів1CRS23V1S.N.:47/03 Mod.: CRS23V04-4 698,00
5Автомат упаковочний Гамма-А1Без номеру04-0 426,25
6Бункер квадратний для отстаїванія обсмажених кофейних зерен1O.M.A.SRL Matricola-479/03 Тіро-12/2 Modello-GF04- 826,45
7Бункер квадратний для подачи обжарених кофейних зерен22N.m.0805; N.m. 04- 934,69
8Бункер круглий для відстоювання молотого кофе4N.m.0781; N.m.0780; N.m.0779; N.m.0778;040009- 04-9 254,88
9Вакумний пневматичний елеватор для сирого кофе1Mod.:VS5/139 Ser.N.:47366 Tipo:9S112MC204-5 965,00
10Жернова для промислових кофемолок1б/н04-07,90
11Кофемолка (лабораторна) SD1001Mod.:VS/80 N.m.0800; Tipo:Macina04-03,16
12Машина для приготовуння кофе1Brasilia S.p.a. Italy04-04,74
13Міксер (для созданія суміши із декількох сортів) для обжарен.1Mod.:M/S N.m.0803; Tipo:miscelaters04-5 242,20
14Апарат для обсмажування «Плант Кофе» ZR601Mod.:ZR 60 N.m.0787; Tipo: torrefanice04-06 031,64
15Опорна рама2б/н040019- 04-0020023 934,96
16Пневм.загрузочн.обладнання для подачі кофе в бункера1Mod.:VS5/139 Ser.N.:47367 Tipo:9S112MC204- 138,98
17Пневматичн.елеватор для подачі молотого кофе в бункер1Mod.:VS115/100 Ser.N.:47368 Tipo:9S90SR204- 572,66
18Промислова кофемолка SDC 2002N.m.0802; N.m.; 04- 747,40
19Рама під малу ємність1б/н04-002505 287,95
20Стойки для 4-х елеваторів8б/н040026- 04-5,96
21Стойки под елеватори14б/н040034- 04-0047040 910,94
22Електро-кофейна жаровня (для лабораторних випробувань)1Двигун: Вег- MAR: Туре: M-.56S2.7000; Sег.N:4501898; ІР 54; Іпs-СІ:F04-0048020 873,70
23Бункер квадратний для відстоювання обсмажених кофейних зерен6б/н040049- 04-0054021 752,55
24Установка для фасування та упаковки сипучих продуктів201114 085,00
Всього 55 3 313 755,01

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2016, повний текст якого складений 02.02.2016, у справі № 904/9235/15 позовні вимоги задоволено повністю.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що матеріалами справи підтверджується погашення у повному обсязі кредиту та процентів за користування кредитом за кредитним договором № 141011-КЛВ від 14.10.2011, в забезпечення зобов'язань за яким укладено договір застави від 14.10.2011, за яким спірне майно було передано у заставу, що, відповідно, свідчить про припинення зобов'язань за вказаним договором застави у зв'язку з припиненням зобов'язання, забезпеченого заставою, в той час як відповідач, незважаючи на неодноразові звернення позивача з вимогою щодо подання до реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяви про припинення обтяження спірного майна і виключення його з реєстру, вказаних дій не вчинив.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2016 по справі № 904/9235/15 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив про те, що оспорюване рішення є незаконним, необґрунтованими та таким, що винесено з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт зазначив про те, що суд першої інстанції при прийнятті оспорюваного рішення належним чином не дослідив докази, а саме розрахунок заборгованості позивача перед відповідачем та акти звірки взаєморозрахунків, якими підтверджується наявність у відповідача заборгованості за спірним кредитним договором в сумі 37 742,95 грн.

Заборгованість за яким саме зобов'язанням позивача за Кредитним договором - з повернення кредиту, сплати відсотків чи пені - становить сума 37 742,95 грн., апелянт при цьому не повідомляє.

Ухвалою від 23.02.2016 колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Ропій Л. М., Рябуха В. І. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» прийнято до розгляду та порушене апеляційне провадження.

Третя особа представників в судове засідання не направила, про причини неявки представників не повідомила.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників третьої особи за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, пославшись на те, що факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором в сумі 37 742,95 грн. підтверджується долученим відповідачем до матеріалів справи розрахунком заборгованості позивача перед відповідачем.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила таке.

14.10.2011 відповідач як банк та позивач як позичальник уклали кредитний договір № 141011-КЛВ (далі Кредитний договір) (а.с. 26-32), предметом якого є надання відповідачем позивачу кредиту.

14.06.2012 позивач та відповідач уклали договір № 140612 про зміну Кредитного договору № 141011-КЛВ від 14.10.2011 (а.с. 33-39), яким Кредитний договір вкладено в новій редакції, а 11.10.2012 - договір № 111012 про зміну кредитного договору № 141011-КЛВ від 14.10.2011 (а.с. 40-41), яким внесено зміни до Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору (тут і далі з урахуванням змін, внесених договором № 140612 та договором № 111012) відповідач на умовах цього договору відкрив позивачу відновлювальну кредитну лінію в національній валюті України з лімітом кредитування в сумі 1 200 000 грн., а позивач взяв на себе зобов'язання повернути кредити, отримані у межах кредитної лінії, не пізніше 31.05.2013 та сплатити проценти за користування кредитами на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 1.4 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитами встановлюється у розмірі 25% річних. Сторони домовились, що у разі прострочення повернення кредиту плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальником, встановлюється в розмірі 30 % річних.

Номери рахунків, за якими проводяться розрахунки між позивачем та відповідачем, визначені в п. 1.8 Кредитного договору.

Згідно з п. 2.2 Кредитного договору, датою надання кредитів вважається день фактичного виникнення залишку на позичковому рахунку.

На виконання умов Кредитного договору відповідач надав позивачу кредит в сумі 1 200 000 грн., що сторонами не заперечується та підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами № К/478118 від 14.10.2011 на суму 800 000 грн. та № К/601933 від 25.10.2012 на суму 400 000 грн. (а.с. 172-177).

Згідно з п. 2.3.2 Кредитного договору проценти за користування кредитами, наданими за цим договором, нараховуються відповідачем та сплачуються позивачем щомісячно в останній робочий день поточного місяця, а також у день повного погашення заборгованості за кредитами для закриття цього договору (достроково або при настанні строку погашення), але не пізніше дати погашення кредитів, вказаних в п.1.1. цього договору.

Відповідно до п.п.2.3.6 Кредитного договору датою сплати процентів є дата зарахування коштів на рахунок відповідача, зазначений в п.1.8 Кредитного договору. Якщо дата погашення кредиту співпадає з датою його надання, то проценти нараховуються як за один день. Проценти за користування кредитами, наданими за цим договором, сплачуються на рахунок відповідача, вказаний в п. 1.8 цього договору. У разі несвоєчасної сплати процентів відповідач може нараховувати пеню на суму простроченого платежу.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Свої зобов'язання з повернення суми кредиту, а також сплаті процентів за користування ним та пені позивач виконав, що підтверджується наданими позивачем банківськими документами з оригінальними відмітками відповідача, а саме:

- платіжним дорученням № 685 від 05.02.2015 (а.с. 87) та випискою з банківського рахунку (а.с. 104-105), які свідчать про повернення кредиту в сумі 1 200 000 грн.;

- випискою з банківського рахунку позивача (а.с. 179-192), яка свідчить про сплату позивачем всіх нарахованих відповідачем процентів;

- випискою з банківського рахунку (а.с. 193-194), яка свідчить про сплату позивачем нарахованої відповідачем пені в сумі 37 742,47 грн.

Підтримуючи вимоги апеляційної скарги, заперечуючи проти задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача подати реєстратору - третій особі до Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження і виключення з реєстру майна, яке належить позивачу, представник відповідача у судовому засіданні послався на те, що факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором в сумі 37 742,95 грн. підтверджується долученим відповідачем до матеріалів справи розрахунком.

Відповіді на запитання колегії суддів, коли саме та у супроводженні якого документу відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції до матеріалів справи було долучено такий розрахунок, представник відповідача не надав.

Водночас щодо вказаних обставин слід зазначити таке.

З матеріалів справи слідує, що під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції відбулося 5 судових засідань (25.11.2015, 14.12.2015, 23.12.2015, 20.01.2016, 27.01.2016), інтереси відповідача в яких представляв Руденко В. В. за відповідною довіреністю.

Ухвалою від 25.11.2015 суд першої інстанції зобов'язав відповідача надати суду письмовий відзив на позов із зазначенням доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини, та нормативно-правове обґрунтування своїх заперечень, а також документи, що підтверджують заперечення проти позову (оригінали для огляду, належним чином засвідчені копії - до матеріалів справи), а ухвалами від 14.12.2015, 23.12.2015, 20.01.2016, 27.01.2016 - банківські виписки, меморіальні ордери, розрахунок по кредитним договорам ТОВ «Фудсервіс-Пак».

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги ухвали суду від 25.11.2015 відповідачем виконані не були, а ухвал від 14.12.2015, 23.12.2015, 20.01.2016, 27.01.2016 виконані частково 27.01.2016, тобто в останньому судовому засіданні.

Розрахунку по кредитним договорам ТОВ «Фудсервіс-Пак» суду надано не було.

Так, 27.01.2016 за клопотанням представника відповідача Руденка В. В. (а.с.133) було долучено: лицьові по рахунках позивача 2062-5-30627801 та 2067-5-30627801 щодо тіла кредиту (а.с.134-137), лицьовий по рахунку позивача 2068-5-30627801 та 2069-5-30627801 (а.с.138-169) щодо відсотків за користування кредитною лінією та вищезгадані копії меморіальних ордерів № К/478118 від 14.11.2011 та № К/601933 від 25.10.2012.

Проте, вказані докази свідчать про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем з погашення кредиту і сплати відсотків за Кредитним договором, в той час як доказів наявності в позивача заборгованості за передбаченою Кредитним договором пенею або помилки у розмірі сплаченої позивачем пені (37 742,47 грн.) відповідачем суду не надано.

Отже, матеріалами справи спростовуються посилання представника відповідача на те, що факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором в сумі 37 742,95 грн. підтверджується долученим відповідачем до матеріалів справи розрахунком.

Будь-яких інших документальних доказів по суті спору на виконання вимог ухвал суду або з власної ініціативи під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем до матеріалів справи не долучалось.

При цьому долучені відповідачем до матеріалів справи копії меморіальних ордерів № К/508100 від 19.01.2012 та № К/698378 від 26.07.2013 (а.с.170-171) до уваги колегією суддів не приймаються як такі, що не мають відношення до предмету спору, оскільки свідчать про взаємовідносини відповідача з ТОВ «ДС Плюс».

Так саме не підтверджуються посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що наявність заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором в сумі 37 742,95 грн. підтверджується актами звірки, оскільки в матеріалах справи наявні залучені до матеріалів справи позивачем оформлені з його боку акти звірки станом на 11.12.2015 (а.с.88) та станом 18.12.2015 (а.с.109-110), які свідчать про відсутність заборгованості позивача перед відповідачем з повернення кредиту, сплати відсотків та пені.

Будь-яких актів звірки, оформлених зі свого боку, відповідачем до матеріалів справи не долучалось.

Будь-яких документальних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову відповідачем до апеляційної скарги додано також не було.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом, жодного документального доказу на підтвердження того, що свої зобов'язання за Кредитним договором позивач не виконав, або що він має перед відповідачем заборгованість в розмірі 37 742,95 грн. і заборгованість за яким саме зобов'язанням, матеріали справи не містять, з огляду на що посилання відповідача на вказані обставини як на підставу для відмови у позові до уваги колегією суддів не приймаються як безпідставні та такі, що не підтверджуються матеріалами справи.

Стаття 599 ЦК України встановлює, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що зобов'язання за Кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, припинились виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Стаття 572 ЦК України встановлює, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно з п. 1.5 Кредитного договору основним забезпеченням своєчасного погашення кредитів, наданих за цим договором, процентів та пені є застава обладнання в кількості 55 одиниць, що належить позивачу згідно договору застави № 141011-3 від 14.10.2011, та порука ОСОБА_5 згідно договору поруки № 141011-П від 14.10.2011.

На виконання умов п. 1.5 Кредитного договору, для забезпечення зобов'язання, 14.10.2011 між позивачем як заставодавцем та відповідачем як заставодержателем укладено договір застави № 141011-3 (далі Договір застави), який 14.06.2012 за укладеним сторонами договором № 140612 про зміну Договору застави № 141011-3 від 14.10.2011 викладено в новій редакції (а.с. 42-48).

Договір № 140612 про зміну Договору застави № 141011-3 від 14.10.2011 посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 14.06.2012 та зареєстрований в реєстрі за № 582.

Відповідно п. 1.1 Договору застави (тут і далі в редакції договору № 140612) заставою за цим договором забезпечується кожна та всі з вимог відповідача, що випливають з Кредитного договору із всіма змінами та доповненнями до нього або які можуть виникнути на підставі нього в майбутньому, укладеного між відповідачем та позивачем, а саме:

- по поверненню кредитів в сумі 800 000 грн. відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, зі строком повернення отриманих кредитів до 12.10.2012, відповідно до п. 1.1 Кредитного договору;

- по сплаті процентів за користування кредитами у розмірі 20 % відповідно до п. 1.4 Кредитного договору;

- по сплаті процентів за користування кредитами у розмірі 25 % річних у разі прострочення повернення кредиту відповідно до п. 1.4 Кредитного договору;

- по сплаті процентів за користування кредитними коштами, у разі невиконання додаткових умов кредитування у розмірі 22 % річних відповідно до п. 1.10 Кредитного договору;

- по сплаті процентів за користування кредитними коштами, у разі неналежного оформлення договору(ів) застави/іпотеки у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, договору(рів) страхування заставленого майна, у розмірі 25 % річних відповідно до п. 6.4 Кредитного договору;

- по сплаті штрафних санкцій відповідно до розділу 6 Кредитного договору;

- а також по сплаті інших платежів в порядку та на умовах визначених Кредитним договором та/або цим договором.

Згідно з п. 1.3 Договору застави в забезпечення виконання позивачем зобов'язань за Кредитним договором, позивач надає в заставу обладнання, перелік якого викладений в Додатку № 1 до цього договору, що є невід'ємною частиною цього договору. Предмет застави належить позивачу на праві власності та обліковується на балансі позивача згідно до виписки з балансу позивача станом на 14.10.2011. Вказане вище майно (обладнання) передається в заставу з усіма його складовими частинами. Предмет застави заходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Океанська, 3. За домовленістю сторін вартість предмету застави на дату підписання цього договору становить 3 313 744,01 грн.

У Додатку № 1 до Договору застави (а.с. 48) сторони визначили перелік обладнання, передача в заставу якого є предметом Договору застави.

В пункті 2.2.2 Договору застави передбачений обов'язок відповідача не пізніше наступного робочого дня після укладення цього договору здійснити реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна згідно з порядком, встановленим діючим законодавством України.

З наданого позивачем Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 48596850 від 17.12.2015 (а.с. 106-108) слідує, що 14.10.2011 Дніпропетровською філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі Договору застави № 141011-З від 14.10.2011 за обтяжувачем (Публічним акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро") зареєстровано обтяження (заставу рухомого майна) № 11725994: боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фудсервіс-Пак»; об'єкти обтяження: обладнання - конвеєрний за пайщик FRB-770I, у кількості - 1, заводський номер 800 С 307, інв. номер 04-0001, 2008 р.в.; конвеєрний за пайщик FRB-770I, в кількості - 1, заводський номер 800 С 296, інв. номер 04-0002, 2008 р.в.; установка для фасування та упаковки сипучих продуктів, в кількості -1, інв.. номер 04-0003; автомат вакуум. Машина-наповнювач форм/пакетов CRS23V, в кількості -1, заводський номер S.N.:47/03Mod.:CRS23V, інв. Номер 04-0004, 2004 р.в.; автомат упаковочний Гамма-А, в кількості - 1, інф. Номер 04-0005, 2006 р.в.; бункер квадратний для отстаїванія обсмажених кофейних зерен, в кількості - 1, заводський номер O.M.A.SRL Matricola - 479/03 Tipo - 12/2 Modello - GF, інв. номер 04-0006, 2003 Р.В.; бункер квадратний для подачі обсмажених кофейних зерен, в кількості - 2, заводський номер N.m. 0805; N.m.0806; інвентарний номер 04-0007; 04-0008, 2003 р.в.; бункер круглий для відстоювання молотого кофе. в кількості - 4, заводський номер N.m. 00781; N.m.0780; N.m. 0779; N.m. 0778; інв. номер 04-0009-04-0012, 2003 р.в.; вакуумний пневматичний елеватор для сирого кофе, в кількості - 1, заводський номер Mod.:VS5/139 Ser.N.:47366 Tipo:9S112MC2, інв. номер 04-0013, 2011 р.в.; Жернова для промислових кофемолок, в кількості - 1, інв. номер 04-0014, 2003 р.в.; кофемолка (лабораторна) SD100, в кількості - 1, заводський номер Mod.: VS/80 N.m.: 0800 Tipo: MACINA, інв. номер 04-0015, 2003 р.в.; машина для приготування кофе, в кількості - 1, заводський номер Brasilia S.p.A. Italy, інв. номер 04-0016, 2008 р.в.; міксер (для створення суміші з декількох сортів) для обжарен., в кількості - 1, заводський номер Mod.:M/S N.m.: 0803 Tipo: miscelaters, інв. номер 04-0017, 2003 р.в.; обжар очний апарат "Плант Кофе" ZR60, в кількості - 1, заводський номер Mod.: ZR 60 N.m.: 0787 Tipo: torrefanice, інв. номер 04-0018, 2003 р.в.; обладнання - опорна рама, в кількості - 2, інв. номер 04-0019 - 04-0020; плевр. Загрузочн. Обладнання для подачі кофе в бункер, в кількості - 1, заводський номер Mod.:VS5/139 Ser.n.: 47367 Tipo: 9S112MC2, інв. номер 04-0021, 2011 р.в.; плевматич. Елеватор для подачі молотого кофе в бункер, в кількості - 1, заводський номер Mod.: VS115/100 Ser.N.: 47368 Tipo: 9S90SR2, інв. номер 04-0022, 2011 р.в.; промислова кофемолка SDC 200, в кількості - 2, заводський номер N.m.:0802; N.m.;0791, інв. номер 04-0023; 04-0024, 2003 р.в.; рама под. малую емність, в кількості - 1, інв. номер 04-0025; стойки для 4-х елеваторів, в кількості - 8, інв. номер 04-0026 - 04-0033; стойки под. елеватори, в кількості - 14, інв. номер 04-0034 - 04-0047; електро-кофейна жарова (для лабораторних випробувань), в кількості - 1, заводський номер двигатель: Ber-MAR; Type: M.56S2.7000; Ser. N: 4501898; IP 54; Ins. C1: F, інв. номер 04-0048; бункер квадратний для відстоювання обжарених кофейних зерен, в кількості - 6, інв. номер 04-0049 - 04-0054; установка для фасування та упаковки сипучих продуктів, в кількості - 1, заводський номер 190, інв. номер 04-0055, 2011 р.в.

19.10.2012 змінено відомості про обтяження: розмір основного зобов'язання (до змін): 800 000 грн., розмір основного зобов'язання (після змін): 1 200 000 грн.; строк виконання зобов'язання (до змін): 12.10.2012; строк виконання зобов'язання (після змін): 31.05.2013; підстава: договір застави №141011-З від 14.10.2011.

22.04.2013 змінено відомості про обтяження: строк виконання зобов'язання (до змін): 31.05.2013, строк виконання зобов'язання (після змін): 30.12.2013, підстава: договір застави №141011-З від 14.10.2011.

31.12.2013 змінено відомості про обтяження: строк виконання зобов'язання (до змін): 30.12.2013, строк виконання зобов'язання (після змін): 25.12.2014, підстава: договір застави №141011-З від 14.10.2011.

В п. 5.2 Договору застави сторони погодили, що право застави припиняється виконанням забезпечених заставою зобов'язань за Кредитним договором, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Стаття 28 Закону України «Про заставу» встановлює, що застава припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Вказане кореспондується є положеннями ст. 593 ЦК України, яка визначає, що право застави припиняється, серед іншого, у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Враховуючи, що, як встановлено судом, зобов'язання за Кредитним договором припинились, в силу приписів ст. 28 Закону України «Про заставу» та положень ст. 593 ЦК України, припинились також і зобов'язання за Договором застави.

Приписами ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру.

Пункт 4 Порядку ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 05.07.2004, визначає, що державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису.

Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830, передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більше як на п'ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру (п. 24). Реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день надходження заяви чи рішення уповноваженого органу (п. 25).

Як слідує з матеріалів справи, позивач звертався до відповідач з листами № 27 від 29.05.2015 та № 53 від 30.09.2015 (в.с. 54, 57), в яких просив відповідача подати до реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження щодо спірного обладнання і виключення його з реєстру. На доказ направлення вказаних листів до матеріалів справи долучені належним чином засвідчені копії фіскальних чеків від 21.07.2015 та від 02.10.2015 (а.с.55, 58) та рекомендованого повідомлення 114 (а.с. 56).

Відповідач на вказані листи не відповів, відповідної заяви не подав, наслідком чого і стало звернення позивача до суду з цим позовом.

З вищезгаданого Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 48596850 від 17.12.2015 (а.с. 106-108) слідує, що запис № 11725994, внесений реєстратором - Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за Договором застави № 141011-З від 14.10.2011 з Державного реєстру про обтяження майна не вилучений, а обтяження не припинене.

Частина 1 ст. 316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частини 1 та 2 ст. 319 ЦК України встановлюють, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та те, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України встановлює, що:

- право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1);

- особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2).

З огляду на встановлені судом обставини справи, колегія суддів вважає, що перебування спірного майна в заставі відповідача не ґрунтується на приписах чинного законодавства, порушує основні засади цивільного законодавства, до яких віднесено справедливість, добросовісність та розумність, та порушує права позивача як власника такого майна на вільне розпорядженням ним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб (ч.ч. 1, 2).

Відповідно до п. 2 Порядку ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 05.07.2004:

- державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп'ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження;

- держатель Реєстру - Мін'юст, що забезпечує ведення Реєстру;

- адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін'юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі.

- реєстратори - суб'єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком.

Згідно із спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманого судом першої інстанції (а.с. 224-225), ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України з 16.09.2015 за рішенням засновників знаходиться в стані припинення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.1999 № 1272 «Деякі питання адміністрування Державних та Єдиних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції», розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.06.2015 № 628-р «Деякі питання удосконалення системи ідентифікації особи і функціонування державних та єдиних реєстрів» та пункту 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228, з метою оптимізації забезпечення функціонування Єдиних та Державних реєстрів, державне підприємство «Національні інформаційні системи» визначено адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна» № 1059/5 від 25.06.2015 визначено, що реєстраторами Державного реєстру обтяжень рухомого майна є державне підприємство «Національні інформаційні системи», державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що станом на день вирішення спору реєстратором Державного реєстру обтяжень рухомого майна є не ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, яке знаходиться в стадії припинення, а Державне підприємство «Національні інформаційні системи», яке згідно з інформацією з офіційного сайту (http://nais.gov.ua) має Дніпропетровську філію, в той час як позивачем в заяві про уточнення позовної вимоги невірно вказано назву реєстратора.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, невірне визначення позивачем назви реєстратора не впливає на суть порушеного права та законного інтересу позивача та не змінює предмет позову, визначений у позовній заяві, в той час як правильне визначення назви підприємства, що є реєстратором, є невід'ємною складовою права позивача на судовий захист та охоплює законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушеного права.

З огляду на вказані обставини та з метою захисту прав та законних інтересів позивача, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача подати реєстратору до Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження, зареєстрованого за №11725994, і виключення з Реєстру об'єкту обтяження - спірного майна, визначивши, що вказаним державним реєстратором є саме Державне підприємство «Національні інформаційні системи» в особі Дніпропетровської філії.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2016 у справі № 904/9235/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати на подачу апеляційної скарги, відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України, покладаються на Публічне акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро».

Керуючись ст. 99, ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2016 у справі № 904/9235/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 27.01.2016 у справі № 904/9235/15 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 904/9235/15.

Повний текст постанови складено: 28.03.2015

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді В.І. Рябуха

Л.М. Ропій