РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016Справа №910/2567/16
За позовом ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ ОСОБА_1

До Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія " Провідна "

Про стягнення 5 103,87 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (дов. від 15.09.2014)

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 23.03.2016, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Обставини справи:

16.02.2016 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - позивач) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія " Провідна" (надалі - відповідач) про стягнення 5 103,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Страхувальнику було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АС/4187706.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/2567/16, розгляд справи призначено на 02.03.2016.

29.02.2016 від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

В судове засідання, призначене на 02.03.2016, представник позивача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

В судове засідання, призначене на 02.03.2016, представник відповідача не з'явився, однак через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву.

02.03.2016 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 23.03.2016.

В судове засідання, призначене на 23.03.2016, представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 23.03.2016, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 08.04.2015 у справі № 910/6398/15-г стягнуто Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія " Провідна " на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 11 865 грн. 56 коп. в порядку регресу за страховим полісом № АС/4187706.

До стягнення з відповідача позивачем заявлено суму пені в розмірі 1 571,13 грн. нарахування якої передбачено ст. 36.5 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суму трьох відсотків річних в розмірі 80,95 грн. , інфляційних втрат в сумі 3 451,79 грн. згідно зі ст. 625 Цивільного Кодексу України у зв'язку з наявним простроченням виплати суми за заявою про виплату страхового відшкодування , яка отримана відповідачем 28.11.2014.

Вимоги про стягнення з відповідача пені нарахованої згідно п. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відношенні суми страхової виплати, право вимоги якої набуто позивачем в порядку регресу, суд не задовольняє, оскільки вказана норма регулює відносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач не є суб'єктом цього договору.

Саме такі висновки по застосуванню положень закону вміщені у постанові Верховного суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 4/17-3520-2011). В силу положень ст. 111-28 Господарського Процесуального Кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Положеннями статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У Листі Верховного Суду України від 19.07.2011 «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» зазначено, що оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

Таким чином суд відмовляє в задоволенні стягнення пені в сумі 1 571,13 грн.

Заперечення відповідача, судом не приймаються з огляду на наступне.

26.11.2014 Позивач надіслав Відповідачу заяву (претензію) про виплату страхового відшкодування №2871, а також необхідні документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, що передбаченні ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон)

Відповідач зобов'язаний у відповідні строки (п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») відшкодувати шкоду - сплатити страхове відшкодування Позивачу, чого вчасно не було зроблено. Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням.

Посилання Відповідача на ст. 33 Закону є помилковим, адже згадана стаття зобов'язує особу (винну особу), яка уклала договір обов'язкового страхування з страховиком (Відповідачем), повідомити про настання випадку. Потерпіла особа не є страхувальником Відповідача.

Пунктом 6 ст. 36 Закону передбачено, якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Чого Відповідачем в строки, передбачені п. 2 ст. 36 Закону, зроблено не було.

Позивачем було подано до Господарського суду м. Києва позовну заяву про відшкодування збитків з Відповідача. Однак, Відповідач і під час розгляду справи в суді своє зобов'язання сплатити страхове відшкодування не виконав. Рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/6398/15-г позовні вимоги Позивача задоволено частково, стягнуто з Відповідача 11 865,56 грн.. Дане рішення набрало законної сили 20.04.2015. Що в силу ст. 35 ГПК України не потребує доказуванню.

Таким чином Відповідач свідомо затягував строк виплати страхового відшкодування..

Страхове відшкодування (відшкодування збитків) Позивач отримав лише 19.05.2015.

Посилання Відповідача, на те що останнім було надіслано 18.12.2014 лист № 10-11/4009 на адресу Позивача з проханням надати документи належної якості, а також копію паспорта громадянина України та ідентифікаційного номеру Позивача, не находять свого підтвердження матеріалами справи. ОСОБА_3 надано лише копію вказаного листа, разом з тим не надано жодного доказу, того що зазначений лист було направлено на адресу Позивача.

Водночас, суд приймає доводи відповідача, що останній отримав заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 2871 від 12.11.2014 - 01.12.2014, що підтверджується штампом прийняття вхідної кореспонденції відповідача на вказаній заяві, доказів на спростування вказаного факту позивачем не надано. Таким чином строк нарахування інфляційних втрат та 3 відсотків річних почався 01.03.2015.

Перевіривши розрахунок 3 та інфляційних втрат вважає його вірним, отже стягненню підлягають інфляційні втрати в сумі 3 451,79 грн. та три відсотки річних в сумі 77,04 грн.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача .

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" (03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 25; ідентифікаційний код 23510137) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04214, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 3 451 грн. 79 коп. - інфляційні втрати, 77 грн. 04 коп. - три відсотки річних та судовий збір у розмірі 952 грн. 75 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 30.03.2016

Суддя М.О. Лиськов