УХВАЛА

24.03.2016Справа № 910/21617/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця", м. Київ

до 1) Компанії "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ), Австрія

2) Державної служби інтелектуальної власності України, м. Київ

про визнання патенту недійсним

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Древицький О.В., Саєнко О.Д.

від відповідача-1:Кириченко І.А.

від відповідача-2: Запорожець Л.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ) (далі-відповідач-1) та Державної служби інтелектуальної власності України (далі-відповідач-2) про:

- визнання недійсним патенту України НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 15.03.2004, власником якого є Компанія "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ);

- зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести відомості щодо визнання недійсним патенту України НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 15.03.2004, виданого компанії Мегаінфарм ГмбХ до Державного реєстру патентів України на винаходи;

- зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України оприлюднити в офіційному бюлетені «Промислова власність» інформацію про визнання недійсним патенту НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 15.03.2004, власником якого є Компанія "Megainpharm GmbH".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що винахід за патентом НОМЕР_2 не відповідає критеріям патентоздатності «новизна» та «винахідницький рівень».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.09.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи. Зокрема, зобов'язано позивача у строк до 04.09.2015 надати суду належним чином нотаріально завірені копії перекладу на німецьку мову ухвали суду від 25.08.2015 та позовної заяви з додатками у двох примірниках.

28.09.2015 через загальний відділ діловодства суду представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 25.08.2015 подано належним чином нотаріально завірені копії перекладу на німецьку мову ухвали суду від 25.08.2015 та позовної заяви з додатками.

У судовому засіданні 28.09.2015 представник позивача надав пояснення, зокрема, щодо тривалого виконання вимог ухвали суду від 25.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 07.12.2015, зокрема, зобов'язано позивача надати суду належним чином нотаріально завірену копію перекладу на німецьку мову ухвали суду від 28.09.2015 у двох примірниках у строк до 12.10.2015.

15.10.2015 через загальний відділ діловодства суду представник позивача на виконання вимог ухвали суду від 28.09.2015 подав належним чином нотаріально завірені копії перекладу на німецьку мову ухвали суду від 28.09.2015.

07.12.2015 судове засідання не відбулося у зв'язку із проходженням суддею Бондарчук В.В. щорічної підготовки у Національній школі суддів України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 судове засідання призначено на 21.12.2015 за участю представників сторін.

У судовому засіданні 21.12.2015 представник позивача надав клопотання, в якому просив суд призначити у справі № 910/21617/15 судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, на вирішення якої поставити наступні питання:

- Чи відповідає кожен винахід з групи винаходів за патентом України НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 15.03.2004 умові патентоздатності «винахідницький рівень»?;

- Чи відповідає кожен винахід з групи винаходів за патентом «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 15.03.2004 умові патентоздатності «новизна»?

Представник відповідача-1 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/13320/13 за позовом Megainpharm GmbH (Мегаінфарм) до 1) Міністерства охорони здоров'я України, 2) Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" про припинення порушення прав власника патенту України НОМЕР_2 на винахід. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 позовні вимоги задоволено частково, зокрема судом зобов'язано Приватне акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця" припинити використання у будь-який спосіб винаходу "ІНФОРМАЦІЯ_1", який охороняється патентом України НОМЕР_2 і належить Megainpharm GmbH (Мегаінфарм ГмбХ; 9082 Maria Wоrth, Wurthrsee-Sоduferstr.163 c 5, Austria). Зобов'язано Приватне акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця" припинити дії щодо введення в цивільний обіг лікарського засобу "Офтамірин" (краплі очні/вушні/назальні, розчин; 0,1мг/мл по 5 мл у флаконах №1), в якому використано винахід "ІНФОРМАЦІЯ_1" за патентом України НОМЕР_2, володільцем якого є Megainpharm GmbH (Мегаінфарм ГмбХ; 9082 Maria Wоrth, Wurthrsee-Sоduferstr.163 c 5, Austria).

Також, представник відповідача-1 надав заяву про застосування строку позовної давності, обґрунтовуючи тим, що строк позовної давності на подання позову про визнання недійсним патенту НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» відраховується від дати пріоритету заявки посадової особи позивача - Загорія Гліба Володимировича на патент № 62132 від 10.08.2011 на корисну модель, а саме з 14.02.2011, оскільки прототипом заявленої корисної моделі вказано винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_2 від 15.03.2004, отже позивачу було відомо про існування патенту України НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» з 14.02.2011, тобто строк позовної давності на звернення до суду про визнання недійсним патенту України НОМЕР_2 закінчився на початку 2014 року, а тому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог внаслідок пропуску строку позовної давності.

Крім того, представник відповідача-1 надав заяву про залучення до участі у справі третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, мотивуючи тим, що 01.03.2013 між Компанією "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ) (далі - ліцензіар) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (далі - ліцензіат) укладено ліцензійний договір № 01-03-13 на використання винаходу, відповідно до якого ліцензіар надає ліцензіату на термін дії даного договору за винагороду невиключне право (невиключну ліцензію) на використання винаходу за патентом України НОМЕР_2 від 15.03.2004 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» (заявка № від 20.03.2001) - на території України, у зв'язку з чим просить суд заучити фізичну особу-підприємця ОСОБА_6 у якості третьої особи із самостійними вимоги на предмет спору.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача-1 про залучення до участі у справі третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору.

Представник відповідача-2 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що питання відповідності патенту України НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» умовам патентоздатності, а саме критеріям «новизна» та «винахідницький рівень», не є правовим питанням, а тому потребує спеціальних знань.

Також, відповідач-2 надав клопотання, в якому просив суд призначити судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, на вирішення експертизи поставити наступні питання:

- Чи спростовують новизну винаходу за патентом України НОМЕР_2 відомості, які містяться в матеріалах справи, що були загальнодоступними у світі до дати подачі заявки № 2001 010041?

- Чи є очевидним для фахівця (тобто випливає явно з рівня техніки) сукупність ознак винаходу за патентом України НОМЕР_2 на досягнення заявленого у ньому технічного результату?

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2015 у справі № 910/21617/15 призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності та зупинено провадження на час її проведення.

29.02.2016 матеріали справи № 910/21617/15 надійшли до Господарського суду міста Києва разом з висновком експертів № 1075 від 26.02.2016.

Отже, відповідно до ч. 3 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення. Про поновлення провадження у справі виноситься ухвала.

За таких обставин, суд вважає за необхідне поновити провадження у справі № 910/21617/15.

Ухвалою Господарського суду міста Київ від 01.03.2016 поновлено провадження у справі № 910/21617/15, розгляд справи призначено на 17.03.2016 за участю представників сторін.

15.03.2016 через загальний відділ діловодства суду від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, в якій зазначає, що відповідач-1 використовує свій патент на території України шляхом надання ОСОБА_6, як ліцензіату, ліцензію на використання винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 15.03.2004 за патентом НОМЕР_2 на підставі договору - ліцензійний договір № 01-03-13 на використання винаходу від 01.03.2013, у зв'язку з чим Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 просить залучити його до участі у справі, в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору.

У судовому засіданні 17.03.2016 представник відповідача-1 надав письмові пояснення на висновок експерта, в яких просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог внаслідок пропуску строку позовної давності.

Також, представник відповідача-1 надав письмові пояснення до заяви про застосування строку позовної давності, обґрунтовуючи тим, що позивач знав про існування патенту України НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» та використовував його з 07.02.2008, тобто строк позовної давності на подання позову про визнання недійсним патенту України НОМЕР_2 закінчився на початку 2011 року.

Крім того, розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про вступ у справу, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, суд відмовив у задоволенні клопотання з підстав необґрунтованості.

У судовому засіданні 17.03.2016 оголошувалась перерва до 24.03.2016 у порядку ст. 77 ГПК України.

23.03.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-1 подав додаткові письмові пояснення, в яких зазначає, що строк позовної давності для позивача відраховується від дати подання заяви на реєстрацію лікарського засобу Окомістин виробництва позивача - 07.02.2008, про що свідчить заява про реєстрацію даного препарату з відміткою про прийняття її до розгляду ДП «Державний фармакологічний центр» МОЗ України, в п. 6 якого зазначено виробника препарату - ЗАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця".

У даному судовому засіданні представник позивача надав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд заборонити Компанії "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ) передавати будь-якій особі (особам) право (права) інтелектуальної власності за патентом НОМЕР_2 до вирішення спору у справі № 910/21617/15 по суті та заборонити Державній службі інтелектуальної власності України реєструвати будь-які правочини про передачу права власності на винахід за патентом України НОМЕР_2 до вирішення спору у справі № 910/21617/15 по суті.

Крім того, представники позивача надали клопотання про призначення колегіального розгляду справи у складі трьох суддів.

Розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, Господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Оскільки суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії розгляду справи, відповідно у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовляє.

Разом з тим, розглянувши подане позивачем клопотання про призначення колегіального розгляду справи у складі трьох суддів, відзначає наступне.

Так, відповідно до ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України, справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Закон не визначає, які саме категорії справ підлягають колегіальному розгляду. Складність справи може визначатися залежно від складності спірних матеріально-правових відносин; кількості доказів, поданих на підтвердження вимог та заперечень; неясності чи суперечливості правових норм, що підлягають застосуванню у спірних відносинах; неоднаковості судової практики застосування правових норм, що регулюють спірні відносини тощо.

Враховуючи наведене, суд відхилив подане клопотання про призначення колегіального розгляду справи у складі трьох суддів з підстав необґрунтованості.

Також, представник позивача заявив клопотання, в якому просить суд викликати у судове засідання експертів Науково-дослідного інститут інтелектуальної власності НАПРН України, а саме, судового експерта ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для надання усних пояснень по висновку № 1075 від 26.02.2016, оскільки у судовому засіданні 17.03.2016 представником відповідача-1 було заявлено про сумнів щодо кваліфікації експертів при складанні експертного висновку № 1075 від 26.02.2016, у зв'язку із виявленням в тексті експертного висновку граматичних помилок та некоректних формулювань.

Так, відповідно до ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів.

Оскільки в матеріалах справи наявний висновок № 1075 від 26.02.2016, в якому судовими експертами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надано вичерпні відповіді на поставлені судом питання, тому клопотання позивача про виклик у судове засідання судових експертів судом відхилено.

Представниками Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" подано заяву про відвід судді Бондарчук В.В. у справі № 910/21617/15.

В обґрунтування поданої заяви про відвід судді, представники позивача посилаються на те, що поведінка судді викликає сумнів у її неупередженості під час вирішення спору у справі, зокрема, судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про виклик експерта для надання усних пояснень у судовому засіданні.

Суд, розглянувши у нарадчій кімнаті заяву про відвід судді, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи заявника на предмет їх відповідності нормам права, вважає за необхідне подану заяву відхилити з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід. З цих же підстав відвід судді можуть заявити сторони та прокурор, який бере участь в судовому процесі. Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті. Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала. Заява про відвід кільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб'єктивного характеру і стосуватися особистих зв'язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об'єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Згідно п. 1.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» сторони, треті особи або прокурор можуть заявити відвід лише тим суддям, які беруть участь у розгляді конкретної справи, а не всім взагалі суддям того чи іншого господарського суду; заявлення відводу голові господарського суду чи його заступнику можливе лише у разі прийняття ними справи до свого провадження. Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Щодо твердження представників позивача про відмову у задоволенні клопотання про виклик експерта для надання усних пояснень у судовому засіданні, суд відзначає таке.

У поданому клопотанні позивач просив суд викликати у судове засідання експертів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для надання усних пояснень у судовому засіданні з приводу таких питань:

1. Чи впливають граматичні помилки в описовій частині висновку № 1075 від 26.02.2016 на зміст резолютивної частини висновку?

2. Чи змінились би відповіді експертів, викладені у висновку № 1075 від 26.02.2016 у випадку відсутності граматичних помилок в описовій частині висновку № 1075 від 26.02.2012?

Необхідність виклику експертів було обґрунтовано тим, що у судовому засіданні 17.03.2016, представником відповідача-1 заявлено про сумнів щодо кваліфікації експертів при складанні експертного висновку № 1075 від 26.02.2016, у зв'язку із виявленням в тексті експертного висновку граматичних помилок та некоректних формулювань.

Так, відповідно до ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів.

Метою участі посадових осіб та інших працівників підприємств, установ, організацій, державних та інших органів є вирішення питань щодо обставин справи, дослідження наявних у справі доказів чи збирання нових доказів, інших питань, що виникають під час судового розгляду.

Виклик до суду посадових осіб та інших працівників підприємств, установ, організацій, державних та інших органів можливий як за клопотанням сторін, третіх осіб, прокурора, так і з ініціативи суду. Якщо подано клопотання про виклик посадових осіб та інших працівників підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, суд повинен з'ясувати, з яких питань можуть дати пояснення ці особи.

Згідно ст. 12 Закону України «Про судову експертизу», незалежно від виду судочинства судовий експерт зобов'язаний, зокрема на вимогу особи або органу, які залучили експерта, судді, суду дати роз'яснення щодо даного ним висновку.

Оскільки в матеріалах справи наявний висновок судових експертів № 1075 від 26.02.2016, в якому експертами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надано вмотивовані відповіді на поставлені судом питання, відповідно суд дійшов висновку про недоцільність виклику судових експертів у судове засідання для дачі пояснень.

Отже, посилання відповідача про упередженість судді під час розгляду даної справи є необґрунтованими.

Як зазначається у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» сторони (так само як і інші учасники судового процесу) зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Крім того, суд вважає за необхідне відзначити, що відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, представниками позивача не надано суду доказів на підтвердження упередженості судді Бондарчук В.В. при розгляді справи № 910/21617/15, а відтак, припущення представників позивача не підтверджені жодними доказами, які б свідчили про наявність обставин суб'єктивного або об'єктивного характеру, що унеможливлюють участь зазначеної судді у розгляді даної справи.

Отже, обставини, на які посилаються представники заявника, не свідчать про упередженість судді при розгляді даної справи та не є підставою для відводу у розумінні ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, враховуючи, що наведені Приватним акціонерним товариством "Фармацевтична фірма "Дарниця" обставини не являються підставою для відводу судді Бондарчук В.В. у розгляді справи № 910/21617/15 згідно ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що наявності інших обставин, які викликають сумніви у неупередженості судді, не встановлено, суд відмовляє Приватному акціонерному товаристві "Фармацевтична фірма "Дарниця" у задоволенні заяви про відвід судді Бондарчук В.В. у розгляді справи № 910/21617/15.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 20, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ :

Заяву Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" про відвід судді Бондарчук В.В. у справі 910/21617/15 відхилити.

Суддя Бондарчук В.В.