ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" квітня 2016 р. Справа № 918/165/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача Управління інфраструктури та промисловості Рівненської обласної державної адміністрації

про визнання повідомлення про припинення договору №0451 незаконним та визнання недійсною та скасування додаткової угоди від 12.10.2015 року

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3, договір від 10.02.2016 року, ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1 від 16.08.2004 року

від відповідача: Харковець В.М., дов. від 21.03.2016 року, Мандзій Р.А., дов. від 21.03.2016 року

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Рівненської області із позовом до Управління інфраструктури та промисловості Рівненської обласної державної адміністрації про визнання повідомлення про припинення договору № 0451 незаконним та визнання недійсною та скасування додаткової угоди від 12.10.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

26.02.2012 року між позивачем (перевізник) та відповідачем (який є правонаступником Головного управління промисловості та розвитку інфраструктури, організатор) укладено договір № 0451 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування.

На підставі заяви позивача від 12.10.2015 року про заміну транспортного засобу відбулося внесення змін до договору та підписано додаткову угоду від 12.10.2015 року.

На підставі вказаних дій, які нібито відбулися з ініціативи позивача, відповідач повідомив позивача про припинення договору про організацію перевезень пасажирів, про що направив останньому повідомлення.

Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки ні заяви від 12.10.2015 року, ні договору від 12.10.2015 року не підписував, а відтак просить суд визнати повідомлення відповідача про припинення договору незаконним, а додаткову угоду від 12.10.2015 року - недійсною.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 203, 215, 526 ЦК України, ст.ст. 188, 222 ГК України.

Ухвалою від 10.03.2016 року порушено провадження, справу призначено до розгляду на 21.03.2016 року.

Ухвалою суду від 21.03.2016 року розгляд справи відкладено на 25.03.2016 року.

Ухвалою суду від 25.03.2016 року розгляд справи відкладено на 04.04.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, одночасно із позовною заявою позивачем подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої запропоновано поставити такі питання: Ким виконано рукописний підпис у заяві від 12.10.2015 року про заміну автотранспорту: безпосередньо ОСОБА_1 чи іншою особою? Ким виконаний підпис в нижній частині заяви від 12.10.2015 року про заміну автотранспорту напроти прізвища ОСОБА_1: безпосередньо ОСОБА_1 чи іншою особою? Ким виконаний підпис в додатковій угоді про внесення змін до договору № 0451 від 26.02.2012 року про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування напроти прізвища ОСОБА_1: безпосередньо ОСОБА_1 чи іншою особою?

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З наведеної норми вбачається, що для укладення правочину першочергове та вирішальне значення має саме підпис особи, уповноваженої на це.

Виходячи з підстав, на яких ґрунтується позовні вимоги, зважаючи, що позиції представників сторін є взаємно суперечливими, а дослідження підпису особи, яка підписала оспорюваний правочин, не може бути замінено іншими засобами доказування, існує об'єктивна необхідність у призначенні судової почеркознавчої експертизи для дослідження підпису позивача на заяві про заміну автотранспорту від 12.10.2015 року, а також на додатковій угоді від 12.10.2015 року про внесення змін до договору № 0451 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування від 26.02.2012 року.

Вирішення зазначеного питання забезпечить дотримання повного, всебічного та об'єктивного дослідження в судовому процесі всіх обставин справи, що входять до предмету доказування.

Разом з тим, з'ясування зазначених обставин потребує спеціальних знань, якими суд в обсязі, необхідному для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, не володіє.

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Крім того, експертиза може бути призначена, якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу користується правами і несе обов'язки, зазначені у ст. 31 цього Кодексу.

Суд, враховуючи вимоги ст.ст. 33, 34 ГПК України, покладає витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, на позивача.

У силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою, зокрема у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Враховуючи викладене, провадження у справі підлягає зупиненню на час проведення судової експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 79, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 918/165/16 судову почеркознавчу експертизу.

2. Поставити експерту для роз'яснення такі питання:

- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у заяві про заміну автотранспорту від 12.10.2015 року тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

- Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у додатковій угоді від 12.10.2015 року про внесення змін до договору № 0451 від 26.02.2012 року про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування (графа "Перевізник" поряд з прізвищем ОСОБА_1) тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

3. Проведення експертизи доручити Рівненському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

4. Зобов'язати судового експерта, у разі коли для вирішення поставленого перед експертом питань йому необхідні додаткові матеріали (документи, зразки тощо), звернутися до господарського суду з проханням про їх надання у порядку ч. 4 ст. 31 ГПК України.

5. Зобов'язати судового експерта провести судову експертизу у строк, визначений п. 1.13. Наказу Мін'юсту від 08.10.1998 року № 53/5 "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень". Дозволити судовому експерту провести експертизу у більший строк (з урахуванням необхідного реального часу на її виконання), установлений судовим експертом після попереднього вивчення наданих матеріалів та з урахуванням завантаження експерта.

6. Попередити судового експерта про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384 і 385 Кримінального кодексу України.

7. Зобов'язати Рівненський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України після завершення проведення експертизи надіслати копії експертних висновків сторонам у справі № 918/165/16.

8. Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, покласти на позивача. Зобов'язати позивача надати суду докази оплати судової експертизи.

9. Провадження у справі № 918/165/16 на час проведення судової експертизи зупинити.

Суддя Андрійчук О.В.