ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

30.03.16р. Справа № 904/2111/16

Суддя Рудь І.А. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Промислові енергетичні системи", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Інкод", м. Дніпропетровськ

про стягнення 5 170 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 65 Кодексу визначає дії судді з підготовки справи до розгляду, які полягають у здійсненні певних заходів і процесуальних дій, спрямованих на правильне і своєчасне вирішення спору.

Суддя самостійно на власний розсуд визначає, які саме дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, а також тих клопотань, що подані позивачем разом із позовною заявою.

Статтею 38 Кодексу визначено обов'язок суду витребувати документи і матеріали, які є необхідними для вирішення спору.

Позовна заява № 02-01/56-03 від 23.03.15р. підлягає поверненню без розгляду з огляду на наступне.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За приписами п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються тощо.

Так, позивач у тексті позовної заяви посилається на те, що згідно бухгалтерської звітності Товариства з обмеженою відповідальністю „Промислові енергетичні системи" на балансі обліковується дебіторська заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю „Інкод" перед позивачем в сумі 5 170 грн.00 коп.

Однак, позивачем до позовної заяви не долучено жодного доказу на підтвердження правовідносин між позивачем та відповідачем, а саме: договори (контракти), накладні, акти приймання-передачі, акти виконаних робіт тощо. До позовної заяви не додані навіть документи бухгалтерської звітності підприємства, які б містили інформацію щодо наявності заявленої позивачем дебіторської заборгованості відповідача.

Одночасно, матеріали позовної заяви не містять обґрунтований розрахунок стягуваної суми, який повинен містити перелік підстав виникнення заборгованості (рахунки тощо), із зазначенням періоду виникнення, вартості наданих послуг, суми оплати за цей період, загальної суми боргу тощо.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу до позовної заяви додаються документи на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015р. № 484-VІІІ) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015р. № 484-VІІІ) встановлені ставки судового збору, а саме: за подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

В порушення вказаних вимог, позивачем до позовної заяви не додано доказів сплати судового збору.

Водночас, Товариством з обмеженою відповідальністю „Промислові енергетичні системи" разом із позовною заявою подано заяву про звільнення від сплати судового збору від 23.03.2016р. № 02-01/57-03, мотивовану важким фінансовим становищем підприємства та відсутністю можливості сплатити судовий збір через визнання ТОВ „Промислові енергетичні системи" банкрутом, відкриттям ліквідаційної процедури, повним зупиненням господарської діяльності підприємства та відсутністю грошей на рахунку підприємства.

Розглянувши клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, господарський суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Єдиною підставою для вчинення судом дій, передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування документально підтверджених обставин щодо майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, тобто обґрунтування пов'язаних з цим обставин покладається на заінтересовану сторону (п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013).

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану заявника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст. 36 ГПК України.

Статтею 129 Конституції України визначено як однією із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Наведені заявником обставини не мають характеру виключних, оскільки самі лише обставини, пов'язані з банкрутством підприємства позивача та відсутністю грошових коштів у ліквідатора, не можуть вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до пунктів 3, 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми; доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Виходячи з викладеного позовна заява з доданими матеріалами підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись п. п. 3, 4 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток на 74 арк.

Суддя І.А. Рудь