КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2016 р. Справа№ 910/30241/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від позивача : не з'явився;

від відповідача : Калінчук М.О.- представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватної-науково виробничої компанії «Інтербізнес»

у справі № 910/30241/15

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 11.01.2016р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зевс»

до Приватної-науково виробничої компанії «Інтербізнес»

про стягнення 21 760,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року до Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Зевс" (надалі - позивач) з позовом до Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" (надалі - відповідач) про стягнення 21 760,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач не розрахувався за користування об'єктом оренди - електронавантажувачем, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 21 760,00 грн.

У судовому засіданні 11.01.2016р. у Господарському суді міста Києва представник позивача подав суду заяву про уточнення позовних вимог, що за своєю суттю є заявою про зменшення позовних вимог, відповідно до якої, позивач просив суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 8960,00 грн. Отже, позовні вимоги розглядалися в межах ціни позову - 8960,00 грн., визначеної позивачем.

Рішенням Господарського суду м.Києва від 11.01.2016 року у справі № 910/30241/15 позов задоволено повністю. На підставі рішення суду стягнуто з Приватної науково-виробничої компанії "Інтербізнес" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зевс" 8960 грн. 00 коп. - основного боргу та 1218 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення від 11.01.2016 року у справі № 910/30241/15 року скасувати у повному обсязі, винести нове рішення про відмову у позові, судові витрати покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕВС». Відповідач вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та не доведено обставин, які місцевий суд визнав встановленими, а тому зазначене рішення суду є, на думку відповідача, незаконним та необґрунтованим.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що позивачем не було надано суду доказів,що підтверджують повноваження особи на підписання актів надання послуг №2279 від 30.06.2015 року, № 2280 від 09.07.2015 року та № 2780 від 31.07.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.01.2016 року було порушено провадження у справі, справу призначено до розгляду 25.02.2015 року.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать докази у матеріалах справи, а саме зворотні повідомлення. Разом з тим, 24.02.2016 року від позивача через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на апеляційну скаргу та клопотання про залучення додаткових документів до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 року відкладено розгляд справи на 15.03.2015 року для надання можливості представнику відповідача ознайомитися з поданими документами та вирішення питання про їх залучення до матеріалів справи.

15.03.2015 року в судове засідання представник позивача повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія встановила наступне:

10.06.2015р.позивач передав, а орендар прийняв в оренду навантажувач електричний - марка Heli CPD 15-cj2, заводський номер 050150N4025, що підтверджується Актом на видачу техніки в оренду, підписаного повноважними представниками сторін.

Крім того, судом встановлено, що відповідач платіжним дорученням № 97 від 09.06.2015р. перерахував на рахунок позивача попередню оплату за оренду електронавантажувача в розмірі 12 800,00 грн.

На виконання взятих на себе зобов'язань позивач у період з 01.06.2015р. по 31.07.2015р. надав відповідачу в користування електронавантажувач, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами надання послуг № 2279 від 30.06.2015р. на суму 8960,00 грн., № 2280 від 09.07.2015р. на суму 3840,00 грн. та № 2780 від 31.07.2015р. на суму 8960,00 грн., загалом на суму 21 760,00 грн., що підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками (оригінали яких оглянуті в судовому засіданні).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що позивач 11.08.2015р. надіслав на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості по оренді на суму 21 760,00 грн., то в силу приписів ст. 530 Цивільного кодексу України строк оплати настав 18.08.2015р.

Проте, відповідач не виконав свої зобов'язання щодо повної оплати за користування об'єктом оренди, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 8960,00 грн.

Також, судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 31.07.2015р. відповідач повернув позивачу об'єкт оренди, про що сторонами було підписано акт приймання техніки з оренди, у зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з оплати за об'єкт оренди в сумі 8960,00 грн.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання, в силу ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

З урахуванням викладеного вище, колегія вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 8960,00 грн. є правомірними та обґрунтованими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що акти надання послуг №2279 від 30.06.2015 року, № 2280 від 09.07.2015 року та № 2780 від 31.07.2015 року підписані Директором Дніпропетровської філії ТОВ «ЗЕВС» Шульгою В.М., менеджером по збуту Снігуром Д.А. та завірені печаткою ТОВ «ЗЕВС». На аркуші справи 20 міститься Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджує повноваження Дягілєва Ю.А., як Директора Дніпропетровської філії ТОВ «ЗЕВС», право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори.

Відповідно до п.3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляйціної скарги є необґрунтованими, тому судом до уваги не приймаються.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м.Києва є законним, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватної-науково виробничої компанії «Інтербізнес» у справі № 910/30241/15 на рішення Господарського суду м.Києва від 11.01.2016р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м.Києва від 11.01.2016р. у справі № 910/30241/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/30241/15 повернути Господарському суду м.Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх