ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 року Справа № 904/2386/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Герасименко І.М., Орєшкіної Е.В.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 36-85 від 19.01.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 18-12/15 від 18.12.2015р.;

від третьої особи: ОСОБА_3, довіреність № 61/1001 від 03.02.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу колективного підприємства КОМБІНАТ ВИРОБНИЧИХ ПІДПРИЄМСТВ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015р. по справі №904/2386/15

за позовом публічного акціонерного товариства ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ СТРІЛОЧНИЙ ЗАВОД, м. Дніпропетровськ

до колективного підприємства КОМБІНАТ ВИРОБНИЧИХ ПІДПРИЄМСТВ, м. Дніпропетровськ

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: публічне акціонерне товариство ДТЕК Дніпрообленерго, м.Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору №468/Э від 01.09.2002р.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2015 року публічне акціонерне товариство ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ СТРІЛОЧНИЙ ЗАВОД (далі ПАТ ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ СТРІЛОЧНИЙ ЗАВОД) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до колективного підприємства КОМБІНАТ ВИРОБНИЧИХ ПІДПРИЄМСТВ (далі КП КОМБІНАТ ВИРОБНИЧИХ ПІДПРИЄМСТВ) про визнання недійсним договору на поставку, переробку і передачу електроенергії транзитом №468/Э від 01.09.2002р., укладеного між ПАТ ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ СТРІЛОЧНИЙ ЗАВОД та КП КОМБІНАТ ВИРОБНИЧИХ ПІДПРИЄМСТВ, з моменту набрання чинності рішенням суду (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 23.11.2015р. (т. 2 а.с.143-147)).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2015р. по справі №904/2386/15 залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача публічне акціонерне товариство ДТЕК Дніпрообленерго (далі ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015р. по справі №904/2386/15 (у складі колегії суддів: головуючого судді Колісника І.І., суддів: Мілєвої І.В., Татарчука В.О.) позов задоволено повністю.

Задовольняючи позов господарський суд виходив з того, що відповідно до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України №910 від 17.10.2005р. сторони були зобовязані протягом трьох років привести взаємовідносини між собою у відповідність до вимог Правил користування електричною енергією в новій редакції та укласти договір про технічне забезпечення електропостачання, тоді як спірний договір не відповідає встановленим вимогам; відповідач договір на постачання електричної енергії з третьою особою у справі не уклав і продовжує неправомірно споживати електричну енергію за рахунок потужностей позивача; укладені позивачем з третьою особою у справі договір про спільне використання технологічних мереж №12 ЦС від 24.02.2011р. з метою забезпечення відповідача електричною енергією та договір про постачання електричної енергії №641/ОГЭ-160/11/10 від 28.01.2011р. є недостатніми для законного споживання відповідачем електричної енергії; причини пропущення позивачем строку позовної давності є поважними, права та інтереси позивача підлягають захисту, оскільки існування спірного договору суперечить Правилам користування електричною енергією.

Не погодившись з рішенням суду, КП КОМБІНАТ ВИРОБНИЧИХ ПІДПРИЄМСТВ звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015р. по справі №904/2386/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ СТРІЛОЧНИЙ ЗАВОД відмовити.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а саме, ст. 267 Цивільного кодексу України та ст. ст. 43, 84 Господарського процесуального кодексу України; висновок суду першої інстанції про те, що позивач самостійно не зміг врегулювати спір із незалежних від нього причин, не відповідає діючому законодавству України та фактичним обставинам справи; суд не навів в мотивувальній частині оскаржуваного рішення правові підстави з посиланням на відповідну статтю нормативно-правового акта чи матеріалів судової практики, які б доводили поважність пропуску позивачем строку позовної давності; суд не зміг послатися на фактичні обставини справи, які б повязували дії чи/або бездіяльність відповідача та третьої особи із створенням обєктивних перешкод стосовно можливості практичної реалізації позивачем свого права на судовий захист.

В запереченні на апеляційну скаргу ПАТ ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ СТРІЛОЧНИЙ ЗАВОД просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015р. по справі №904/2386/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу КП КОМБІНАТ ВИРОБНИЧИХ ПІДПРИЄМСТВ - без задоволення.

В відзиві на апеляційну скаргу ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго просить апеляційну скаргу КП КОМБІНАТ ВИРОБНИЧИХ ПІДПРИЄМСТВ задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

01 вересня 2002 року між позивачем (енерготранзит) та відповідачем (споживач) укладено договір №468/Э на поставку, переробку та передачу електроенергії транзитом, за умовами якого енерготранзит здійснює поставку, переробку електроенергії та її передачу споживачу транзитом через високовольтні мережі і обладнання підстанції 154/6 кВ відповідно до цього договору та Правил користування електроенергією, а споживач своєчасно сплачує за спожиту і перероблену електричну енергію та повязані із цим витрати, а також здійснює розрахунок за перетоки реактивної енергії (п. 1.1 договору).

В розділі 7 договору зазначено, що договір укладено на строк до 01.09.2003р., набуває чинності з 01.09.2002р.; договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не надійде заяви однієї із сторін про відмову від цього договору.

Сторонами підписано додаток №1 до договору, яким є акт розмежування балансової приналежності електричних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

До 01.03.2011р. між відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго (енергопостачальник) та позивачем (споживач) діяв договір №12-Ц/012/Э від 01.01.2002р. про постачання електроенергії, який було розірвано додатковою угодою №1/11 від 28.01.2011р.

28.01.2011р. між позивачем (споживач) та відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго (постачальник) укладено новий договір про постачання електричної енергії №641/ОГЭ-160/11/10, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу у точці (точках) продажу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 72000 кВт, величини якої по обєктах (площадках) споживача визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (розділ 1 договору).

За п. 8.1.1, п. 8.1.2, п. 8.1.5 договору про постачання електричної енергії №641/ОГЭ-160/11/10, якщо до технологічних мереж споживача приєднані електроустановки інших споживачів (субспоживачів), відносини між споживачем та субспоживачем (субспоживачами) у разі виникнення у субспоживача (субспоживачів) відповідно до законодавства України зобовязань уносити плату за перетікання реактивної електроенергії регулюються договором про технічне забезпечення електропостачання споживача; споживач передає електричну енергію субспоживачам у межах договірної величини потужності та в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, з урахуванням умов розділу 6 цього договору за переліком, визначеним у додатку Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам; споживач має право приєднувати та підключати нових субспоживачів до власних технологічних електричних мереж у межах дозволеної потужності; у таких випадках дозволена потужність споживача за цим договором має бути зменшена на величину приєднаної потужності нових субспоживачів; підключення нових субспоживачів здійснюється після укладення ними договору про постачання електричної енергії з постачальником та на підставі заявки постачальника.

В п. 8.4.1 договору про постачання електричної енергії №641/ОГЭ-160/11/10 передбачено, що відносини між постачальником та основним споживачем у частині передачі електричної енергії споживачу (субспоживачу) регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж.

Відповідно п. 9.7 договору, договір про постачання електричної енергії №641/ОГЭ-160/11/10 набуває чинності з 01.03.2011р. та діє до 31.12.2011р., після чого вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

З додатку №10 Загальна блок-схема електропостачання для основних споживачів і субспоживачів до договору про постачання електричної енергії №641/ОГЭ-160/11/10 вбачається, що до ячейки №16 електроустановок позивача приєднані електричні мережі відповідача (т. 1 а.с.187).

24.02.2011р. між позивачем (власник мереж) та відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Дніпрообленерго (користувач) укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж №12 ЦС, за умовами якого власник мереж зобовязується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами користувачу, або іншим субєктам господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору (п. 1.1 договору).

За п. 1.2 договору про спільне використання технологічних електричних мереж №12 ЦС, передача електричної енергії забезпечується відповідно до додатку 1 Загальна однолінійна схема, наданого власником мереж з обовязковим зазначенням місць встановлення, типів, марки обладнання, довжини ліній, які задіяні в передачі електричної енергії; власник мереж забезпечує передачу електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, визначених додатком 2 ОСОБА_1 розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до загальної блок-схеми електропостачання, що є частиною додатку 1 (аркуш 3) до договору про спільне використання технологічних електричних мереж №12ЦС від 24.02.2011р., до ячейки №16 електроустановок позивача приєднані електричні мережі відповідача.

24.07.2013р. між позивачем (власник мереж) та відповідачем (споживач) укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача №297/ОГЕ, за умовами якого власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги (п. 1.1 договору).

Невідємною частиною договору в п. 10.4 договору визначено додатки Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії (додаток 3) та Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (додаток 4), які з ПАТ ДТЕК Дніпрообленерго не погоджені.

Договір про технічне забезпечення електропостачання споживача №297/ОГЕ укладено на строк до 31.12.2013р., строк набрання чинності не зазначений, передбачено, що договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд (п. 10.6 договору).

Посилаючись на те, що договір №468/Э від 01.09.2002р. на поставку, переробку та передачу електроенергії транзитом не відповідає вимогам законодавства, що регулює правовідносини з постачання електричної енергії, враховуючи, що відповідач договір на постачання електроенергії з третьою особою як з енергопостачальною організацією не уклав, споживає електроенергію за рахунок потужностей позивача, що є неправомірним, з огляду на відсутність у позивача ліцензії на передачу та постачання електроенергії, позивач просить визнати договір №468/Э від 01.09.2002р. на поставку, переробку та передачу електроенергії транзитом недійсним на підставах, визначених ст. ст. 203, 215, 227 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Положеннями частин першої третьої та п'ятої ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно ч. 1 ст. 227 Цивільного кодексу України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Пунктом 1.10 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. (в редакції станом на час укладення спірного договору), визначено, що основні споживачі, які передають та постачають електричну енергію субспоживачам, укладають з електропостачальною організацією договір на загальний (сумарний) обсяг електроенергії; взаємини споживачів та субспоживачів, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договорами про постачання електроенергії та про надання послуг з передачі електричної енергії, що укладаються між ними; субспоживач, який уклав договір про постачання електроенергії із електропостачальною організацією, повинен укласти із основним споживачем договір про послуги з передачі електричної енергії; основні споживачі не мають права відмовити субспоживачам в укладанні договорів про послуги з передачі електричної енергії, якщо щодо субспоживачів вони є монополістами з передачі електричної енергії.

В п. 1.2 Правил користування електричною енергією (в редакції станом на час укладення спірного договору) зазначено, що:

споживач електричної енергії - субєкт господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю;

основний споживач - споживач електричної енергії, мережі якого приєднані до електромереж електропередавальної організації та якими частина електроенергії передається субспоживачам;

субспоживач - споживач, якому електрична енергія постачається електропостачальною організацією через мережі електропередавальних організацій та основного споживача, до мереж якого він приєднаний;

електропостачальна організація (ліцензіат-постачальник) - суб'єкт підприємницької діяльності, який отримав ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим або нерегульованим тарифом (на перехідний період електропостачальною організацією є Державна акціонерна електропостачальна компанія та (або) незалежні постачальники електроенергії, які працюють на договірних умовах).

Правилами користування електричною енергією (в редакції станом на час укладення спірного договору) для забезпечення відповідача як субспоживача електроенергією від електричних мереж позивача як основного споживача було передбачено укладання: 1) договору на постачання електричної енергії між позивачем та електропостачальною ліцензованою організацією, 2) договору про надання послуг з передачі електричної енергії між позивачем та відповідачем, 3) договору на постачання електричної енергії між відповідачем та електропостачальною ліцензованою організацією.

Договір на постачання електричної енергії відповідач з енергопостачальною організацією не уклав, проте, строк його укладення та черговість дій усіх субєктів (енергопостачальна організація, основний споживач, субспоживач), задіяних у процесі забезпечення субспоживача електроенергією, Правилами користування електричною енергією в редакції станом на час укладення спірного договору не були чітко визначені.

Докази предявлення відповідачу будь-яких вимог щодо укладення ним договору на постачання електричної енергії з третьою особою, як із електропостачальною організацією, в період з моменту укладення сторонами спірного договору до 17.10.2005р. сторонами суду не надано.

17.10.2005р. Національною комісією регулювання електроенергетики України прийнята постанова №910 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 18.11.2005р. за №1399/11679) Про внесення змін до Правил користування електричною енергією, якою Правила користування електричною енергією, затверджені постановою НКРЕ від 31.07.1996р. №28, викладені в новій редакції, та зобовязано суб'єктів господарювання, на яких поширюється дія Правил користування електричною енергією, протягом трьох років від дати набрання чинності цією постановою привести взаємовідносини між собою у відповідність до вимог Правил користування електричною енергією.

Отже, до 17.10.2008р. сторони замість спірного договору мали укласти договір про технічне забезпечення електропостачання.

За п. 1.2 Правил користування електричною енергією в новій редакції:

договір про технічне забезпечення електропостачання споживача - домовленість двох сторін (споживач та електропередавальна організація або основний споживач), яка є документом певної форми, що встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час технічного забезпечення постачання електричної енергії;

технічне забезпеченням електропостачання споживача (субспоживача) - забезпечення власником електричних мереж технічної можливості передачі (транзиту) електричної енергії в точку приєднання електроустановок споживача (субспоживача) в певних обсягах у межах дозволеної потужності споживача (субспоживача) з показниками параметрів якості електричної енергії в точці приєднання електроустановок споживача (субспоживача) відповідно до умов договору.

Відповідно п. 5.17 Правил користування електричною енергією договір про технічне забезпечення електропостачання споживача має містити такі умови, що є істотними та обовязковими для цього виду домовленостей: 1) найменування сторін; 2) місце і дату укладення договору; 3) обсяг передачі електричної енергії та договірної граничної величини електричної потужності; 4) режими постачання; 5) гарантований рівень надійності електропостачання (за категорією надійності електропостачання); 6) величини дозволеної та приєднаної потужності електроустановок субспоживача; 7) порядок обліку перетікання реактивної енергії, порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії (за необхідності); 8) порядок обліку споживання електричної енергії та вимірювання величини потужності, споживання та генерування реактивної електроенергії, контролю показників якості електричної енергії (у тому числі у випадку пошкодження або тимчасової відсутності відповідних розрахункових засобів обліку); 9) порядок надання даних щодо використаної субспоживачем електричної енергії; 10) умови дії договору у разі відсутності у споживача договору про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії та/або у разі відключення споживача за борги чи з інших причин; 11) строк дії договору; 12) умови та порядок розірвання договору; 13) місцезнаходження, банківські реквізити сторін.

Пунктом 5.19 Правил користування електричною енергією передбачено, що у разі укладення між основним споживачем та субспоживачем договору про технічне забезпечення електропостачання споживача цей договір та зміни до нього узгоджуються з електропередавальною організацією у частині режимів споживання електричної енергії, приєднаної потужності, режимів перетікання реактивної електроенергії та дотримання показників якості електричної енергії.

Підписаний сторонами договір про технічне забезпечення електропостачання споживача №297/ОГЕ від 24.07.2013р. враховуючи неузгодження з третьою особою визначених п. 10.4 цього договору додатку 3 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та додатку 4 Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії, а також через закінчення строку дії договору не породжує для сторін у розумінні ст. 11 Цивільного кодексу України обовязкових до виконання зобовязань.

Згідно п. 5.1, п. 5.2, п. 5.3 Правил користування електричною енергією, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обовязків сторін; споживання електричної енергії без договору не допускається; при укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору; постачальник електричної енергії за регульованим тарифом зобов'язаний надати на розгляд проект договору про постачання електричної енергії протягом 7 робочих днів для споживачів із приєднаною потужністю до 150 кВт та протягом 14 робочих днів для споживачів із приєднаною потужністю 150 кВт та більше від дати прийняття від споживача документів, зазначених у п. 5.4 цих Правил.

Пунктом 5.4 Правил користування електричною енергією визначено перелік документів, які cубспоживач має надати електропостачальній організації для укладення договору на постачання електричної енергії, зокрема, заяву щодо укладення відповідного договору, акти про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, однолінійну схему електропостачання об'єкта, відомості щодо розрахункових засобів обліку, заявку на очікуваний обсяг споживання електричної енергії та величини споживання електричної потужності у години контролю максимального навантаження енергосистеми, відомості про величину приєднаної потужності і категорії надійності електропостачання струмоприймачів, тощо. Ініціатором укладення відповідного договору може бути будь-яка із сторін такого договору.

Відповідач договір на постачання електричної енергії з третьою особою у справі не уклав та продовжує неправомірно споживати електричну енергію за рахунок потужностей позивача.

Приписами п. 5.15 Правил користування електричною енергією передбачено, що відносини сторін у разі передачі (транзиту) електропередавальною організацією електричної енергії технологічними мережами власника електричних мереж (споживача, основного споживача) регулюються договором про спільне використання технологічних мереж, який електропередавальна організація зобовязана укласти з відповідним власником технологічних електричних мереж.

Укладені між позивачем та третьою особою у справі договір про спільне використання технологічних мереж №12 ЦС від 24.02.2011р. з метою забезпечення відповідача електричною енергією та договір про постачання електричної енергії №641/ОГЭ-160/11/10 від 28.01.2011р. є недостатніми для законного споживання відповідачем електричної енергії.

Спірний договір не відповідає вимогам Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. №28 (в редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.2005р. №910), що за приписами ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його недійсним.

Посилання позивача на відсутність у нього ліцензії для постачання електроенергії як на підставу визнання спірного договору недійсним є безпідставним, оскільки позивач у взаємовідносинах із відповідачем не є передавачем чи постачальником електричної енергії, що потребує ліцензії, а лише надає свої електричні мережі для приєднання електроустановок відповідача, чим забезпечує останньому споживання електричної енергії, що не є ліцензованою діяльністю.

Згідно ст. 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення; якщо за недійсним правочином права та обовязки передбачались лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Зі змісту спірного договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (здійснене користування електроенергією).

Відповідачем та третьою особою по справі подані заяви про застосування наслідків спливу позовної давності і відмову з цих підстав у позові.

В п. 2.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними зазначено, що необхідно мати на увазі припис п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, за змістом якого до позовів про визнання оспорюваного правочину недійсним, а також про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються за умови, коли право на подання відповідного позову виникло після 1 січня 2004 року; до позовів же, право на подання яких виникло до зазначеної дати, застосовується попереднє законодавство про позовну давність, тобто, відповідні норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Приймаючи до уваги, що приведення взаємовідносин сторін до вимог чинного законодавства мало бути здійснено у строк до 17.10.2008р., саме з цього часу у позивача виникло право звернення до суду, отже, строк позовної давності за вимогами позивача закінчився 17.10.2011р.

Частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Застосування зазначених положень ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позбавляє позивача можливості захистити своє порушене право, про яке йде мова в позовній заяві.

Однак, частиною 5 ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що порушене право підлягає захисту у разі визнання судом причин пропуску позовної давності поважними.

В абзаці третьому підпункту 2.2 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів із змінами, внесеними постановою Вищого господарського суду України №6 від 10.07.2014р., розяснено, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою врегулювання відносин з відповідачем позивач листами №782/28 від 07.02.2007р., №28-282 від 29.01.2008р., №28-1025 від 20.05.2010р., №28-1342 від 25.06.2010р., №28-2569 від 16.11.2010р., №28-1926 від 21.10.2013р., №28-1821 від 17.11.2014р., №02-261 від 11.02.2015р. неодноразово звертав увагу відповідача на необхідність укладення між ним та третьою особою договору про постачання електричної енергії, що є обов'язковою умовою існування між сторонами у справі законних правовідносин в частині отримання відповідачем електричної енергії за рахунок потужностей позивача. З відповідного питання позивач також звертався до третьої особи, що підтверджується листами №28-632 від 06.03.2008р., №28-103 від 23.01.2013р., №28-649 від 05.04.2013р., №28-2035 від 12.11.2013р., №28-230 від 11.02.2014р., №28-557 від 07.04.2014р., №36-227 від 04.02.2015р., №28-2454 від 17.08.2015р., №36-2523 від 26.08.2015р. (т.2 а.с.46-72).

Господарський суд вірно визнав поважними причини пропущення позивачем строку позовної давності та дійшов висновку про наявність правових підстав для захисту інтересів та прав позивача, оскільки позивач самостійно не зміг врегулювати спір із незалежних від нього причин, враховуючи, що однієї його волі для цього недостатньо, тоді як відповідач і третя особа проявляють бездіяльність, чим ставлять позивача в ситуацію вимушеного порушення законодавчих норм, які регулюють питання енергопостачання, що є неприпустимим.

Існування спірного договору без приведення його у відповідність до типового договору, яким є договір на технічне забезпечення електропостачання споживача, та за відсутності обов'язкового для існування останнього між відповідачем і третьою особою договору про постачання електричної енергії суперечить Правилам користування електричною енергією.

Слід зауважити, що відповідач та третя особа не заперечують відсутність договору на постачання електричної енергії між ними, не оскаржують висновки суду першої інстанції щодо визнання спірного договору недійсним з підстав невідповідності його вимогам Правилам користування електричною енергією, що за положеннями ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України є підставою для визнання спірного договору недійсним.

Доводи КП КОМБІНАТ ВИРОБНИЧИХ ПІДПРИЄМСТВ, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обставин, встановлених господарським судом першої інстанції, не впливають на загальну правову оцінку обставин справи та на правильність судового висновку щодо вирішення спору, тому у суду апеляційної інстанції немає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу колективного підприємства КОМБІНАТ ВИРОБНИЧИХ ПІДПРИЄМСТВ, м. Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2015р. по справі №904/2386/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А.Сизько

Суддя І.М.Герасименко

Суддя Е.В. Орєшкіна

(Повний текст постанови складений 25.03.2016р.)