ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р.Справа № 922/80/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Продресурс ЛТД", м. Харків
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фріч - Тот", м. Харків, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Експансія", м. Вишневе
про стягнення 4127,87 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №б/н від 01.01.2015;

1-го відповідача - не з'явився;

2-го відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Продресурс ЛТД" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення солідарно з 1-го відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фріч - Тот" та 2-го відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Експансія" трьох відсотків річних в сумі 101,80 грн. та стягнення з 2-го відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Експансія" суму заборгованості в розмірі 4026,07 грн., з яких: 1703,38 грн. - сума основного боргу, 619,31 грн. - пені та 1703,38 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання 2-им відповідачем умов договору поставки № 900-13-С/566 від 01.03.2013 р. щодо оплати поставленого товару, а також посилається на неналежне виконання 1-им відповідачем умов договору поруки №10-01/14/1 від 10.01.2014р. щодо оплати 3% річних від простроченої суми за основним договором.

Згідно ч.3 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Як вбачається з позовної заяви позивачем неправильно зазначено ціну позову - 5576,21 грн., в той час як позов заявлено на загальну суму 4127,87 грн. Отже, суд керуючись ст. 55 ГПК України визначає ціну позову - 4127,87 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 03 лютого 2016 року о 11:15 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03 лютого 2016 року розгляд справи відкладено на 02 березня 2016 р. о 10:00 год.

01.03.2016 до господарського суду 1-ий відповідач надав заяву (вх.6845), в якій визнає позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та просить суд розглянути справу за відсутності його представника.

В судовому засіданні 02.03.2016 судом розглянуто клопотання 1-го відповідача щодо розгляду справи за відсутності його представника та задоволено.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 березня 2016 року задоволено клопотання позивача про продовження строку розгляду спору поза межами двох місячного строку на 15 днів, продовжено строк розгляду спору поза межами двох місячного строку на 15 днів та розгляд справи відкладено на 21 березня 2016 р. о 10:30 год.

Представник позивача 15 березня 2016 р. надав заяву (вх. №8550) про долучення до матеріалів справи додаткових документів, зазначених у додатку, які судом долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 21.03.2016 представник позивача підтримав позов та просив суд його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник 1-го відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник 2-го відповідача в судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01 березня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Продресурс ЛТД" (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Експансія" (надалі - Покупець) було укладено договір поставки №900-13-С/566 (надалі - Договір).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст.712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити Товар відповідно до умов Договору.

Згідно з п.1.2. Договору товар поставляється в асортименті та за цінами, узгодженими Сторонами договору в Специфікації (додаток №1), яка є невід'ємною частиною договору. Кількість товару та асортимент конкретної партії вказується в Замовленні, узгодженому сторонами у встановленому цим договором порядку.

Відповідно до п.2.1. Договору асортимент і ціна товару, що поставляється за Договором, відображаються сторонами в Специфікації. У погоджену сторонами ціну товару входять усі витрати, що несе Постачальник при поставці товару. Специфікація може бути змінена винятково за попереднім узгодженням Сторін відповідно до умов пункту 2.3 Договору.

Згідно з п.2.2. Договору ціна товару, що вказана в накладних, які надаються Постачальником Покупцю разом із партією Товару, повинна відповідати Специфікації. Зміна ціни без попереднього узгодження Сторонами шляхом складання та підписання нової Специфікації, до виконання всіх діючих і не виконаних на момент такої зміни Замовлень, не допускається. Ціна договору складається з вартості поставленого та прийнятого Покупцем Товару згідно відповідних накладних за цим Договором.

01.03.2014 між ТОВ "Експансія" (Покупець) та ТОВ "Торговий дім "Продресурс ЛТД" (Постачальник) було підписано протокол узгодження розбіжностей до договору поставки №900-13-С від 01.03.2013.

Відповідно до п.2.4. Договору, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей до Договору від 01.03.2013 усі розрахунки за цим Договором здійснюються винятково в національній валюті України. Днем здійснення платежу вважається день, у який сума, що підлягає оплаті, зараховується на поточний рахунок Постачальника.

Згідно з п.2.5. Договору, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей до Договору від 01.03.2013 обов'язковою умовою для оплати поставленого за договором Товару є надання постачальником необхідних та належно оформлених документів, підтверджуючих поставку товару (видаткова накладна, податкова накладна, документи, підтверджуючі якість товару, інші супровідні документи, передбачені чинним законодавством) та відповідність цін в накладній узгодженим цінам. Право покупця на затримку в оплаті поставленого товару в зв'язку з відсутністю необхідної та належно оформленої документації та до моменту її отримання діє за умови, що покупець не пізніше 7-ми календарних днів з моменту отримання товару письмово повідомив постачальника про відсутність необхідної чи належно оформленої супровідної документації на товар.

Відповідно до п.2.6. Договору, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей до Договору від 01.03.2013 оплата за товар здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки товару з в рахуванням положень п. 2.5 даного Договору. В разі, якщо останній день строку платежу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день банківської установи, днем виконання зобов'язання є перший за ним робочий день. В першу чергу погашається вартість отриманого товару, в другу чергу - всі інші платежі.

Строк платежу за товари, поставлені до будь-якого нового магазину, обчислюється з дати офіційного відкриття, а не з дати отримання товару. При цьому Покупець зобов'язаний письмово повідомити Постачальника про дату відкриття нової торгової точки. У разі не виконання Покупцем зобов'язання щодо надання повідомлення вважається, що всі партії товару, поставлені до дня відкриття нової торгової точки. Покупець сплачує в порядку, передбаченому абзацом № 1 даного пункту.

Згідно з п.7.2. Договору у випадку порушення термінів оплати Товару, передбачених цим Договором, Покупець оплачує на користь Постачальника виключну неустойку в розмірі 0,05% від простроченої суми оплати за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Позивач на виконання умов договору поставив 2-ому відповідачу товар на загальну суму 10775,16 грн., що підтверджується видатковою накладною №613С від 13.01.2014, податковою накладною №200365 від 13.01.2014, товарно - транспортною накладною на переміщення алкогольних напоїв від 13.01.2014 та відомістю про вантаж (а.с.21-25).

2-ий відповідач, в свою чергу, за товар розрахувався частково 01.08.2014 на суму 7623,44 грн., у зв'язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 3151,72 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

2-ий відповідач не спростував наявність заборгованості по сплаті товару поставленого за договором по видатковій накладній №613С від 13.01.2014 в сумі 3151,72 грн.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Таким чином, суд приходить до висновку про порушення 2-им відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати товару та діючого законодавства, тому визнає вимоги позивача про стягнення з 2-го відповідача заборгованості за договором поставки №900-13-С/566 від 01.03.2013 у розмірі 1703,38 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів 101,80 грн. - 3% річних, які розраховані за період з 01.08.2014 по 28.08.2015, суд виходить з наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

10 січня 2014 року між ТОВ "Фріч - Тот" (надалі - Поручитель) та ТОВ "ТД "Продресурс ЛТД" (надалі - Кредитор) було укладено договір поруки №10-01/14/1 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.2. Договору Поручитель відповідає перед Кредитором за невиконання Боржником свого основного зобов'язання в обсязі, який дорівнює сплаті трьох процентів річних від простроченої суми за основним договором.

Згідно з п.2.1. Договору під основним договором в цьому Договорі розуміють Договір поставки товару № 900-13-С/566 від 01 березня 2013 року, що укладені між Кредитором (в основному договорі іменується "Постачальник") та Боржником (в основному договорі іменується "Покупець").

Відповідно до п.4.1. Договору цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками Сторін і діє протягом року.

09 січня 2015 року між ТОВ "Фріч-Тот" (1-ий відповідач) та ТОВ "ТД "Продресурс ЛТД" було укладено додаткову угоду до договору поруки №10-01/14/1 від 10 січня 2014 року, відповідно до якої п.4.1. Договору виклали в наступній редакції: "Договір набуває чинності з моменту підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2017 року".

Згідно частин 1 та 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частиною 1 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до частини 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Перевіривши розрахунок 3% річних за допомогою системи "Законодавство", суд прийшов до висновку, що 3% річних в сумі 101,80 грн. розраховані вірно, позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідають вимогам чинного законодавства, а тому враховуючи те, що сума 3% річних в розмірі 101,80 грн. не сплачена відповідачами, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення солідарно з відповідачів 3% річних в сумі 101,80 грн. підлягають задоволенню.

Також, судом перевірено розрахунок інфляційних втрат, розрахованих станом на 28.08.2015 за допомогою системи "Законодавство" та встановлено, що позовні вимоги щодо стягнення з 2-го відповідача інфляційних втрат у розмірі 1703,38 грн. обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 619,31 грн. - пені, яка розрахована за період з 01.08.2014 по 28.08.2015, суд виходить з наступного.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.7.2. Договору у випадку порушення термінів оплати Товару, передбачених цим Договором, Покупець оплачує на користь Постачальника виключну неустойку в розмірі 0,05% від простроченої суми оплати за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем пені, судом встановлено, що прострочення виконання зобов'язання по оплаті товару отриманого за видатковою накладною № 613С від 13.01.2014 виникло з 15.03.2014 р., а тому нарахування пені з урахуванням приписів ч.6 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України припинено 15.09.2014 р.

В період з 01.08.2014 по 14.09.2014 у відповідача виникло прострочення виконання зобов'язання по оплаті товару в сумі 3151,72 грн.

Таким чином, суд здійснивши перерахунок пені за допомогою системи "Законодавство" встановив, що розмір пені за період з 01.08.2014 по 14.09.2014 становить 70,91 грн.

Позовні вимоги в решті частині заявленої до стягнення пені в сумі 548,40 грн. не підлягають задоволенню оскільки заявлені до 2-го відповідача безпідставно.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 33,98 грн. покласти на відповідачів порівну (по 16,99 грн. на кожного з відповідачів), а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1160,95 грн. покласти на 2-го відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; статтями 509, 251-253,525, 526, 530, 546, 543, 553, 554, 559, 612, Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фріч - Тот" (61010, м. Харків, вул. Основ'янська, 55, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Експансія" (08132, Київська область, Києво - Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Продресурс ЛТД" (61010, м. Харків, вул. Основ'янська, 55, ) 3% річних в розмірі 101,80 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фріч - Тот" (61010, м. Харків, вул. Основ'янська, 55, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Продресурс ЛТД" (61010, м. Харків, вул. Основ'янська, 55, ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 16,99 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Експансія" (08132, Київська область, Києво - Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Продресурс ЛТД" (61010, м. Харків, вул. Основ'янська, 55, ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 16,99 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Експансія" (08132, Київська область, Києво - Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Продресурс ЛТД" (61010, м. Харків, вул. Основ'янська, 55, ) суму основного боргу в розмірі 1703,38 грн., пеню в сумі 70,91 грн., інфляційні втрати в сумі 1703,38 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1160,95 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Врешті частині позову в сумі 548,40 грн. - відмовити.

Повне рішення складено 28.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_2