РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016Справа №910/2331/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»
до про Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» зобов'язання виконувати договір, припинення вчинення дій та визнання підтвердженим обсягу газу
Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: Дороніна О.М. (представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (надалі також - «Відповідач») про зобов'язання виконувати договір, припинення вчинення дій та визнання підтвердженим обсягу газу.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 17.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (Замовник) та Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (Оператор) було укладено Договір транспортування природного газу №06.1/355-Г/, відповідно до умов якого Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг. Як зазначає Позивач, листом від 18.01.2016 року він надав Відповідачу місячну номінацію на лютий 2016 року, проте останній листом від 03.02.2016 року №64-125/4Д відхилив номінацію з посиланням на існування у Позивача неврегульованого негативного місячного небалансу за грудень 2015 року. Позивач вважає, що Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» відмовилось надавати Замовнику протягом лютого 2016 року послуги з транспортування природного газу, проте така відмова суперечить укладеному Договору, Кодексу газотранспортної системи, Закону України «Про ринок природного газу», оскільки у Позивача на лютий 2016 року передбачено за рахунок газу власного видобутку та за рахунок придбаного газу достатній обсяг останнього для його транспортування до заявленої місячної номінації; небаланс в контексті Кодексу і Договору не може виникнути лише тоді, коли обсяг відібраного газу на точках виходу не співпадає з обсягом поданого газу на точках входу відповідно до підтверджених номінацій. Також звертає увагу, що у грудні 2015 року передбачений Кодексом газотранспортної системи механізм номінацій/реномінацій/алокацій, а також механізм можливого визначення небалансу з прив'язкою до підтверджених номінацій не міг бути застосованим у повному обсязі, оскільки транспортування природного газу не здійснювалось на підставі спірного договору, а тому не могли надаватись Відповідачем послуги з балансування, а послуги з транспортування природного газу у грудні 2015 року придбавались Позивачем за іншими договорами, укладеними з Відповідачем і його структурними підрозділами. У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» у системі магістральних газопроводів ПАТ «Укртрансгаз» придбало у ТОВ «Укренерго - Трейд» 23 627,409 тис. куб.м. природного газу за договорами купівлі - продажу №06.1/414-Г від 07.12.2015 р., №06.1/415-Г від 08.12.2015 р., №06.1/416-Г від 09.12.2015 р. Також, у газотранспортній системі України продовжує залишатись природний газ власного видобутку Позивача протягом 2006 - 2015 р.р. загальним обсягом понад 10 млрд.куб.м. природного газу, а тому у Відповідача не було правових підстав для послуг балансування. Таким чином, просить Суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» виконувати Договір транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року, зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» припинити порушувати право Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на отримання послуг транспортування природного газу за Договором транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року з посиланням на наявність у Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» негативного місячного небалансу за грудень 2015 року, визнати підтвердженим обсяг природного газу (номінацію) на лютий 2016 року, заявлений Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» до транспортування відповідно до «Місячної номінації замовника послуг транспортування №1 Замовник послуг транспортування ПАТ «Укрнафта» ЕІС код - 56Х40L у лютому 2016 року від 20.01.2016 року».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.02.2016 року порушено провадження у справі № 910/2331/16, судове засідання призначено на 24.02.2016 року.

12.02.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) разом з матеріалами позовної заяви від Позивача надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову.

22.02.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли додаткові обґрунтування до заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

24.02.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 15.02.2016 року.

24.02.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу для підготовки до судового засідання та клопотання про колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

24.02.2016 року в судове засідання з'явились представники сторін. Представник відповідача вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 15.02.2016 року не виконав.

Суд приймає до розгляду заяву Позивача про вжиття заходів до забезпечення позову разом з додатковими обґрунтуваннями. Також, Суд, керуючись статтею 77 Господарського процесуального кодексу України, на місці ухвалив - відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи із зазначених в ньому підстав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 року відмовлено Публічному акціонерному товариству «Укртрансгаз» у задоволенні клопотання про колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати докази на підтвердження проведення заходів, передбачених п. 3-5 глави 3 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, для врегулювання місячного небалансу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 року відкладено розгляд справи на 02.03.2016 року, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

01.03.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

02.03.2016 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог. Крім того, зазначив, що подав позовну заяву щодо стягнення з Позивача заборгованості за надання послуг балансування обсягів природного газу у розмірі 198 112 146,68 грн.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз".

2) Відповідача надати копію позовної заяви з додатками про стягнення з Позивача заборгованості за надання послуг балансування обсягів природного газу та докази на підтвердження прийняття чи відмови в прийнятті позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2016 року відкладено розгляд справи на 17.03.2016 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

14.03.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли додаткові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 02.03.2016 року.

14.03.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 02.03.2016 року.

15.03.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження по справі №910/2331/16 до вирішення пов'язаної з нею іншої справи №910/3717/16.

17.03.2016 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник позивача подав документи для долучення до матеріалів справи та клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання Позивача про відкладення розгляду справи, а клопотання Відповідача про зупинення провадження відкласти до встановлення фактичних обставин по справі.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням клопотання Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" про зупинення провадження по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2016 року відкладено розгляд справи на 23.03.2016 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

23.03.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про зупинення провадження по справі №910/2331/16 до вирішення пов'язаної з нею іншої справи №910/3717/16.

23.03.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки уповноваженого представника Позивача в судове засідання.

В судовому засіданні 23 березня 2016 року представник Відповідача підтримав заявлене клопотання про зупинення провадження по справі №910/2331/16 до вирішення пов'язаної з нею іншої справи №910/3717/16, просив суд його задовольнити. В судове засідання представник Позивача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про відкладення справи в судовому засіданні 17.03.2016 р.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Позивач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Що стосується Клопотання представника Позивача про відкладення розгляду справи, Суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статті 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Подане Позивачем клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника Позивача в судове засідання, задоволенню не підлягає, оскільки чинне законодавство не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво юридичної особи в суді та зважаючи на те, що про дату судового засідання Позивача було попереджено заздалегідь, а отже, у нього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити конкретному представнику взяти участь у засіданні суду.

Суд, розглянувши клопотання Сторін про зупинення провадження по справі №910/2331/16 до вирішення пов'язаної з нею іншої справи №910/3717/16, зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з'ясовує, як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі, тобто господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

За таких підстав, Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотань Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» та Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про зупинення провадження у справі №910/2331/16 до вирішення справи № 910/3717/16 Господарського суду м. Києва, оскільки Заявниками не наведено належних обґрунтувань неможливості розгляду даної справи до вирішення справи №910/3717/16 Господарського суду м. Києва, а матеріалів справи достатньо для вирішення по суті вказаної господарської справи на підставі наявних доказів у справі.

Приймаючи до уваги, що Позивач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Позивача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 23 березня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

17.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (Замовник) та Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (Оператор) було укладено Договір транспортування природного газу №06.1/355-Г/, відповідно до умов якого Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг.

Відповідно до п.2.2 Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Згідно з п.2.3 Договору послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим Договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи; послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій, послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 та/або додатка 2 до цього Договору. (п.2.4)

У п.2.6 Договору визначено, що Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів. (п.2.7 Договору)

Відповідно до п.6.1 Договору Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужностей).

Згідно з п.6.3 Договору надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються Оператором на його офіційному веб-сайті.

Пунктом 11.1 Договору визначено, що послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг з балансування, оформлюються Оператором і Замовником актами наданих послуг.

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього Договору. (п.11.4 Договору)

У п.17.1 Договору зазначено, що він набирає чинності з дня його укладання на строк до 31.12.2016 року, умови Договору застосовуються до відносин Сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015 року.

Додатком 2 до Договору транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року Сторони погодили плановий обсяг фізичного транспортування природного газу Замовника по місяцях.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» листом №371/12 від 15.01.2016 року надіслало на адресу Позивача акт надання послуг балансування обсягів природного газу за грудень 2015 року від 31.12.2015 року та рахунок - фактуру відповідно до умов Договору транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року.

У відповідь на який Позивач листом №10/108 від 20.01.2016 року повідомив про відсутність об'єктивної необхідності у наданні таких послуг, а складання акту є безпідставним, оскільки у грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» у системі магістральних газопроводів ПАТ «Укртрансгаз» придбало у ТОВ «Укренерго - Трейд» 23 627,409 тис. куб.м. природного газу за договорами купівлі - продажу №06.1/414-Г від 07.12.2015 р., №06.1/415-Г від 08.12.2015 р., №06.1/416-Г від 09.12.2015 р. Також, у газотранспортній системі України продовжує залишатись природний газ власного видобутку Позивача протягом 2006 - 2015 р.р. загальним обсягом понад 10 млрд.куб.м. природного газу, а тому у Відповідача не було правових підстав для надання послуг балансування.

Листом від 18.01.2016 року Позивач надіслав на адресу Відповідача місячну номінацію замовника послуг транспортування №1 від 15.01.2016 р. на лютий 2016 року.

Листом №64-125/4Д від 03.02.2016 року Оператор повідомив Замовника про відхилення місячних номінацій у зв'язку з наявністю у ПАТ «Укрнафта» неврегульованого негативного місячного небалансу за грудень 2015 року на підставі п.8 глави 3 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що відмова Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» надавати Замовнику протягом лютого 2016 року послуги з транспортування природного газу суперечить укладеному Договору, Кодексу газотранспортної системи, Закону України «Про ринок природного газу», оскільки у Позивача на лютий 2016 року передбачено за рахунок газу власного видобутку та за рахунок придбаного газу достатній обсяг останнього для його транспортування до заявленої місячної номінації; небаланс в контексті Кодексу і Договору не може виникнути лише тоді, коли обсяг відібраного газу на точках виходу не співпадає з обсягом поданого газу на точках входу відповідно до підтверджених номінацій. Також звертає увагу, що у грудні 2015 року передбачений Кодексом газотранспортної системи механізм номінацій/реномінацій/алокацій, а також механізм можливого визначення небалансу з прив'язкою до підтверджених номінацій не міг бути застосованим у повному обсязі, оскільки транспортування природного газу не здійснювалось на підставі спірного договору, а тому не могли надаватись Відповідачем послуги з балансування, а послуги з транспортування природного газу у грудні 2015 року придбавались Позивачем за іншими договорами, укладеними з Відповідачем і його структурними підрозділами. У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» у системі магістральних газопроводів ПАТ «Укртрансгаз» придбало у ТОВ «Укренерго - Трейд» 23 627,409 тис. куб.м. природного газу за договорами купівлі - продажу №06.1/414-Г від 07.12.2015 р., №06.1/415-Г від 08.12.2015 р., №06.1/416-Г від 09.12.2015 р. Також, у газотранспортній системі України продовжує залишатись природний газ власного видобутку Позивача протягом 2006 - 2015 р.р. загальним обсягом понад 10 млрд.куб.м. природного газу, а тому у Відповідача не було правових підстав для послуг балансування. Таким чином, просить Суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» виконувати Договір транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року, зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» припинити порушувати право Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на отримання послуг транспортування природного газу за Договором транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року з посиланням на наявність у Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» негативного місячного небалансу за грудень 2015 року, визнати підтвердженим обсяг природного газу (номінацію) на лютий 2016 року, заявлений Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» до транспортування відповідно до «Місячної номінації замовника послуг транспортування №1 Замовник послуг транспортування ПАТ «Укрнафта» ЕІС код - 56Х40L у лютому 2016 року від 20.01.2016 року».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до п.5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 18.01.2016 року Позивач надіслав на адресу Відповідача місячну номінацію замовника послуг транспортування №1 від 15.01.2016 р. на лютий 2016 року. У свою чергу листом №64-125/4Д від 03.02.2016 року Оператор повідомив Замовника про відхилення місячних номінацій у зв'язку з наявністю у ПАТ «Укрнафта» неврегульованого негативного місячного небалансу за грудень 2015 року на підставі п.8 глави 3 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до п.5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

підтверджена номінація - підтверджений оператором газотранспортної системи обсяг природного газу замовника послуг транспортування, який буде прийнятий від замовника в точках входу до газотранспортної системи та/або переданий замовнику в точках виходу з газотранспортної системи у відповідний період, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;

алокація - підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об'єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу.

Згідно з п.6.3 Договору надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються Оператором на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до п.п.1,2 глави 1 розділу ХІ Кодексу для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та/або точках виходу в установленому цим розділом порядку. Номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та/або виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування.

Згідно з п.2 глави 2 розділу ХІ Кодексу Замовник послуг транспортування має право подати для точки входу або точки виходу місячну номінацію на період не більше одного місяця в розрізі кожної доби. Місячна номінація на наступний газовий місяць приймається оператором газотранспортної системи в період з 15 по 20 число місяця (включно), що йде перед газовим місяцем транспортування. Якщо замовник послуг транспортування надає більше ніж одну місячну номінацію по одній і тій самій точці входу/виходу в строк до 20 числа місяця, що йде перед газовим місяцем транспортування, оператор газотранспортної системи розгляне місячну номінацію, яка була одержана останньою. Оператор газотранспортної системи повинен повідомити замовника послуг транспортування про підтвердження або відхилення місячної номінації у строк до 25 числа (включно) місяця, що йде перед газовим місяцем транспортування.

Пункт 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу передбачає підстави для відхилення номінації замовника послуги транспортування, зокрема, у випадках: невиконання умов договору транспортування або регламенту подання номінації (у тому числі місячної) чи реномінації, передбаченого Кодексом, перевищення договірної потужності; відсутності необхідного рівня фінансового забезпечення, визначеного згідно з положеннями глави 2 розділу VIII цього Кодексу; невиконання вимог щодо наявності страхового запасу природного газу; оголошення оператором газотранспортної системи, оператором газорозподільної системи, оператором LNG, оператором газосховищ, газовидобувним підприємством або прямим споживачем у точках входу або виходу про обмеження, аварії або надзвичайну ситуацію, що робить неможливим надання послуг транспортування за наданою замовником послуг транспортування номінацією; відсутності технічної можливості виконувати номінацію, у тому числі по окремому контрагенту (споживачу) замовника послуги транспортування, зокрема за даними операторів суміжних систем чи суб'єктів ринку природного газу, об'єкти яких підключені до газотранспортної системи; ситуації, передбаченої пунктом 1 глави 8 цього розділу.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» листом №371/12 від 15.01.2016 року надіслало на адресу Позивача акт надання послуг балансування обсягів природного газу за грудень 2015 року від 31.12.2015 року та рахунок - фактуру на суму в розмірі 198 112 146 грн. 68 коп. відповідно до умов Договору транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року.

У відповідь на який Позивач листом №10/108 від 20.01.2016 року повідомив про відсутність об'єктивної необхідності у наданні таких послуг, а складання акту є безпідставним, оскільки у грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» у системі магістральних газопроводів ПАТ «Укртрансгаз» придбало у ТОВ «Укренерго - Трейд» 23 627,409 тис. куб.м. природного газу за договорами купівлі - продажу №06.1/414-Г від 07.12.2015 р., №06.1/415-Г від 08.12.2015 р., №06.1/416-Г від 09.12.2015 р. Також, у газотранспортній системі України продовжує залишатись природний газ власного видобутку Позивача протягом 2006 - 2015 р.р. загальним обсягом понад 10 млрд.куб.м. природного газу, а тому у Відповідача не було правових підстав для надання послуг балансування.

Відповідно до п.п. 4-6 глави 3 розділу ХІV Кодексу у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць. У разі підтвердження достатніх обсягів газу для покриття місячного небалансу у замовника послуг транспортування оператор газосховища здійснює балансуючу алокацію та надсилає її до оператора газотранспортної системи 12-го числа наступного місяця. Замовники послуг транспортування після проведення заходів, передбачених пунктами 3 - 5 цієї глави, для врегулювання місячного небалансу оформлюють, підписують та скріплюють печатками додаткові акти приймання-передачі і коригуючі реєстри та надсилають оператору газотранспортної системи в строк до 12-го числа наступного місяця.

Проте, Суд зазначає, що Позивачем не надано суду жодних належних доказів відповідно до норм статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження здійснення останнім дій для врегулювання місячного небалансу, передбачених вищезазначеними нормами Кодексу газотранспортної системи.

Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: 1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобов'язаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання; 2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування. (п. 7 глави 3 розділу ХІV Кодексу)

Згідно з п. 8 глави 3 розділу ХІV Кодексу до усунення замовником послуг транспортування місячного небалансу відповідно до вимог пункту 7 цієї глави, а також вартості послуг балансування оператор газотранспортної системи відмовляє у прийнятті від такого замовника послуг транспортування номінацій на поточний та наступні газові періоди та повідомляє операторів суміжних систем про неможливість прийняття номінацій від цього замовника на поточний та наступні газові періоди. Додатково оператор газотранспортної системи повідомляє про це постачальника "останньої надії" чи відповідного постачальника зі спеціальними обов'язками (за його наявності), а замовник послуг транспортування власного - споживача (споживачів) у порядку, визначеному Правилами постачання природного газу.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що при подачі Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» місячної номінації на лютий 2016 року, Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» відповідно до норм Кодексу газотранспортної системи та умов Договору мало право на відхилення номінації замовника послуг транспортування, оскільки матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження здійснення Позивачем дій для врегулювання місячного небалансу та оплати ним грошових коштів Публічному акціонерному товариству «Укртрансгаз» в розмірі 198 112 146 грн. 68 коп. за Договором транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року. За таких підстав, Відповідач діяв в межах і відповідно до умов чинного законодавства України та умов спірного договору.

Крім того, Суд звертає увагу, що відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається саме на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань за Договором транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року, в рамках якого між сторонами виникли спірні правовідносини, а тому Судом розглядається дана справа в межах умов даного договору.

Судом розглянуті та відхилені доводи Позивача щодо придбання у грудні 2015 року у ТОВ «Укренерго - Трейд» 23 627,409 тис. куб.м. природного газу за договорами купівлі - продажу №06.1/414-Г від 07.12.2015 р., №06.1/415-Г від 08.12.2015 р., №06.1/416-Г від 09.12.2015 р. та відсутності у нього негативного місячного небалансу, оскільки Відповідач, як оператор газотранспортної системи, не підтвердив передачу природного газу Позивачу за вказаними договорами, так як такі обсяги від ТОВ «Укренерго - Трейд» були спожиті Кременчуцькою ТЕЦ ПАТ «Полтаваобленерго», що підтверджується реєстром реалізації газу промисловим споживачам по ПАТ «Кременчукгаз» за грудень 2015 року.

Пунктом 4 глави 3 розділу ХІV Кодексу передбачено, що у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць.

Враховуючи вищевикладене, Суд не приймає до уваги посилання Позивача на наявність у газотранспортній системі України природного газу власного видобутку Позивача протягом 2006 - 2015 р.р. загальним обсягом понад 10 млрд.куб.м. природного газу в якості доказу відсутності підстав для надання Відповідачем послуг балансування, оскільки Кодекс газотранспортної системи містить вичерпний перелік дій для врегулювання негативного значення небалансу.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивачем не дано суду належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу на підтвердження порушення Відповідачем умов Договору транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року та норм чинного законодавства України, яке регулює відносини з транспортування природного газу, які вникли між сторонами, а тому вимога Позивача про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» виконувати Договір транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року задоволенню не підлягає.

При зверненні до суду з вказаним позовом Позивач також просив зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» припинити порушувати право Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на отримання послуг транспортування природного газу за Договором транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року з посиланням на наявність у Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» негативного місячного небалансу за грудень 2015 року.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи охоронюваний законом інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

За змістом ст.16 Цивільного кодексу України, захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється шляхом: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов'язку в натурі; зміні правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. При цьому, зазначеною нормою визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Слід зазначити, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення. Заявлена Позивачем вимога про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» припинити порушувати право Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на отримання послуг транспортування природного газу за Договором транспортування природного газу №06.1/355-Г/ від 17.12.2015 року з посиланням на наявність у Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» негативного місячного небалансу за грудень 2015 року не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення. Крім того, Суд звертає увагу, що чинним законодавством України не передбачено право суду захистити право Позивача, яке може бути порушене або не визнане Відповідачем у майбутньому, оскільки вказані вимоги Позивача ґрунтуються лише на припущеннях без доведеності існування такого порушення, а тому вказана вимога Позивача також не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги Позивача про визнання підтвердженим обсяг природного газу (номінацію) на лютий 2016 року, заявлений Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» до транспортування відповідно до «Місячної номінації замовника послуг транспортування №1 Замовник послуг транспортування ПАТ «Укрнафта» ЕІС код - 56Х40L у лютому 2016 року від 20.01.2016 року», то вона також не підлягає задоволенню, оскільки таке підтвердження відповідно до норм чинного законодавства України відноситься виключно до оператора газотранспортної системи, а відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України суд не може брати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством не віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про зобов'язання виконувати договір, припинення вчинення дій та визнання підтвердженим обсягу газу задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про зобов'язання виконувати договір, припинення вчинення дій та визнання підтвердженим обсягу газу - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 28 березня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин