КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р. Справа№ 910/26931/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Рудченка С.Г.

секретар судового засідання: Білецький Л.І.,

за участю представників сторін:

від позивача (за первісним позовом) - не з'явились;

від відповідача (за первісним позовом) - Гончарова О.В.(дов б/н від 01.02.2016 року);

вільний слухач - ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_1);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Джуна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 року

у справі № 910/26931/15 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Поліпром", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Джуна", м. Київ

про стягнення 37 807,77 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Джуна", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Поліпром", м. Дніпропетровськ

про зобов'язання виконати умови п.2.13 договору поставки № 101-159-ДА14/793 від 01.04.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Поліпром" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача за первісним позовом 37807,77 грн., з яких: 23818,74 грн. основний борг, 832,44 грн. - 3% річних та 13156,59 грн. - збитків від інфляції.

26.11.2015 року через канцелярію суду Товариством з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Джуна" було подано зустрічну позовну заяву про зобов'язання відповідача за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю Науково - виробниче підприємство "Поліпром" виконати умови п.2.13 договору поставки №101-159-ДА14/793 від 01.04.2014 року, а саме - забрати товар.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 року первісний позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Джуна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Поліпром" 23 818,74 грн. боргу. В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Джуна" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до Протоколу про автоматизований розподіл справ між суддями від 29.01.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Джуна" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Мартюк А.І. (головуючий), судді: Зубець Л.П., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 року у справі №910/26931/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя -Мартюк А.І. (доповідач), судді: Зубець Л.П., Шевченко Е.О.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, а її судовий розгляд призначено на 29.02.2016 року.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду Пасічник О.Ю. від 29.02.2016 року №09-52/199/16, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Мартюк А.І. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/26931/15.

За протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.02.2016 року, відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50 пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Джуна" у справі №910/26931/15 сформовано колегію суддів у складі головуючий суддя Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 року прийнято справу №910/26931/15 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Джуна" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 року, до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді М.Г. Чорногуз, С.Г. Рудченко та призначено розгляд справи на 30.03.2016 року.

30.03.2016 року до канцелярії Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача за первісним позовом, у відповідності до якого останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання, призначене на 30.03.2016 року, з'явився представник відповідача за первісним позовом, надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду.

Представник позивача за первісним позовом не з'явився, був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, причини неявки суд не повідомив.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Враховуючи те, що позивач за первісним позовом був належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, докази чого наявні в матеріалах страви, зважаючи на те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника позивача за первісним позовом.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, 01.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Поліпром" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Джуна" (покупець) було укладено договір поставки №101-159-ДА14/793 (далі за текстом - договір поставки) (а.с. 18-21), у відповідності до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується поставити товар, згідно із замовленням покупця, а покупець прийняти його відповідно до накладних та протоколу узгодження цін, що є невід'ємною частиною договору, та оплатити товар у строки, зазначені у п.3.2.

Згідно з п. 3.2 договору поставки покупець оплачує суму за поставлений товар за цінами, зазначеними у накладних, один раз на тиждень за проданий товар.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 13.05.2014 року по 23.12.2014 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 121 818,74 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними: №7011 від 13.05.2014 року на суму 15 704,94 грн., №7012 від 13.05.2014 року на суму 44 709,82 грн., №7684 від 23.05.2014 року на суму 42 888,70 грн., №9790 від 23.06.2014 року на суму 3570,54 грн., №11309 від 03.07.2014 року на суму 3197,28 грн., №13946 від 31.07.2014 року на суму 1230,30 грн., № 16001 від 09.09.2014 року на суму 3720,78 грн., № 16555 від 03.10.2014 року на суму 2137,98 грн., № 17140 від 28.10.2014 року на суму 1692,72 грн., № 17325 від 07.11.2014 року на суму 1200,78 грн. та № 18217 від 17.12.2014 року на суму 1764,90 грн. (а.с. 24-36).

Спір у справі, на думку позивача за первісним позовом, виник у зв'язку з тим, що відповідач за поставлений товар розрахувався частково в розмірі 98 000,00 грн., внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 23 818,74 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Колегією суддів встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище обставин, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Позивачем за первісним позовом було належним чином виконано умови договору, а саме здійснено поставку товару відповідачу за первісним позовом у період з 13.05.2014 року по 23.12.2014 року на загальну суму 121 818,74 грн.

Однак, всупереч умов договору та норм чинного законодавства, відповідачем за первісним позовом було частково оплачено поставлений товар, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем за первісним позовом у сумі 23 818,74 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умова визначена у п.3.2 договору поставки суперечить імперативним приписам ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, згідно якого покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов'язаний сплатити повну ціну переданого товару.

У відповідності до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем за первісним позовом умов договору в частині сплати грошових коштів за поставлений товар, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення первісного позову в частині стягнення основного боргу у сумі 23 818,74 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки позивач за первісним позовом не заявив відповідачу за первісним позовом вимогу відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України то у позивача за первісним позовом відсутні правові підстави нараховувати товариству з обмеженою відповідальністю «Джуна» 3% річних та збитки від інфляції.

Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується, вважає його необґрунтованим та безпідставним з огляду на наступне.

Строк виконання грошового зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу та поставки, встановлений спеціальною нормою статті 692 Цивільного кодексу України, та не може ставитися в залежність від звернення кредитора до боржника з вимогою в порядку частини другої статті 530 ЦК України (п.1 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.04.2013 року №01-06/767/2013 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України чітко визначено обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що загальні положення частини другої статті 530 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин сторін, оскільки термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі-продажу), чітко встановлений зазначеною спеціальною нормою права - покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Однак, місцевим судом не було враховано, що наявність у товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» зобов'язання щодо проведення платежів за отриманий товар випливає безпосередньо зі змісту частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, а не ставиться в залежність від звернення до нього з окремою вимогою в порядку частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України.

За таких обставин факт отримання товару відповідачем за первісним позовом і видаткові накладні, надані позивачем за первісним позовом на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у товариства з обмеженою відповідальністю «Джуна» здійснити розрахунки за отриманий товар (аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 20.09.2012 року №12/5026/556/2012).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення 3% річних у сумі 832,44 грн. та інфляційних втрат у сумі 13 156,59 грн.

Щодо зустрічного позову про зобов'язання виконати умови договору поставки колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п.2.13 договору поставки, якщо товар не реалізується протягом 30 календарних днів, покупець має право повернути його постачальникові, попередньо повідомивши про це постачальника. Повернення нереалізованого товару здійснюється в присутності відповідальних представників покупця й постачальника на підставі видаткових накладних протягом 7 календарних днів з моменту виставлення вимоги в письмовій формі. Коригуючі накладні постачальник зобов'язаний надати протягом 5 робочих днів.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Поліпром» про повернення товару постачальникові.

Як вбачається з матеріалів справи, поставка товару відбулась у 2014 році, в той час як позивач за зустрічним позовом посилається на лист-вимогу вих.№65, датований 20.10.2015 року, тобто після звернення позивачем за первісним позовом до Господарського суду міста Києва

З огляду на викладене, позовні вимоги за зустрічним позовом є такими, що не підлягають задоволенню, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, однак, які не впливають на результат розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила під час апеляційного провадження у справі, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, зроблені з неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції - підлягає частковому скасуванню відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Джуна" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 року у справі №910/26931/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 року у справі №910/26931/15 скасувати частково.

3. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 року у справі №910/26931/15 викласти в наступній редакції:

«1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Джуна" (03035, м. Київ, вул. Сурикова, 3-А, код 39118572) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково - виробниче підприємство "Поліпром" (49044, м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 5, код 19155069) 23 818 (двадцять три тисячі вісімсот вісімнадцять) грн. 74 коп. основного боргу, 832 (вісімсот тридцять дві гривні) 44 копійки - 3% річних, 13 156 (тринадцять тисяч сто п'ятдесят шість) грн. 59 копійок інфляційних втрат, 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 копійок судового збору. Видати наказ.

3. У задоволенні зустрічного позову відмовити.».

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Справу №910/26931/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

С.Г. Рудченко