КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. Справа№ 910/16673/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

При секретарі судового засідання Богатчук К.І.

від представників сторін :

від позивача - Сергієнко Ю.Л.

від відповідача - Білобловський С.В.

від третьої особи - Дудник Н.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНБУДІНВЕСТ" на рішення господарського суду міста Києва від 20.01.2016 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Національного банку України, в особі Головного управління

Національного банку України по м. Києву і Київській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНБУДІНВЕСТ"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки в сумі 82252140,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 03.11.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015, по справі №910/16673/14 позовні вимоги задоволено. Звернуто стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором від 18.03.2010.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.11.15 касаційну скаргу ТОВ "Інбудінвест" задоволено, рішення Господарського суду м. Києва від 03.11.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 у справі №910/16673/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18.03.2010, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козярик Н.С. за реєстровим № 153, а саме: - нежилі приміщення (в літ. К), загальною площею 476,80 кв.м., які складаються з групи нежилих приміщень №№1, 1а, 1б (в літ. К), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Хорива, буд. 55; - нежилі приміщення (в літ. К), загальною площею 519,20 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Хорива, буд. 55, з метою задоволення вимог Національного банку України за Кредитним договором від 04.06.2009 № 20/09/5 на загальну суму 82252140 грн. 12 коп., що складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 77904218 грн. 17 коп., заборгованості за прострочені проценти у розмірі 4345649 грн. 88 коп. та нарахованої і несплаченої пені за простроченими процентами у розмірі 2272 грн. 07 коп. Визнано спосіб реалізації предмета іпотеки за Іпотечним договором від 18.03.2010, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козярик Н.С. за реєстровим № 153, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною для подальшої реалізації нежитлових будівель у сумі 46 417 912 грн. 70 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інбудінвест" в дохід Державного бюджету України 73080 грн. судового збору.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНБУДІНВЕСТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 прийнято до провадження з призначенням на 15.03.2016.

10 березня 2016 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, представником відповідача подано клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи.

14 березня 2016 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, який долучено судом до матеріалів справи.

15 березня 2016 в судовому засіданні оголошено перерву до 22.03.2016, відповідно до ст. 77 ГПК України.

18 березня 2016 року, через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду, представником відповідача подано заяву по справі.

Розпорядженням від 21.03.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 21.03.2016, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М., який не є головуючим суддею, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Сітайло Л.Г. судді: Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 колегією суддів в зазначеному складі, прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНБУДІНВЕСТ" до свого провадження.

В судове засідання 22.03.2016 з'явились представники позивача, відповідача та третьої особи.

Колегія суддів розглянувши клопотання представника відповідача про призначення будівельно-технічної експертизи, прийшла до висновку про відмову в його задоволенні, оскільки в матеріалах справи наявний висновок експертизи, проведеної на стадії апеляційного перегляду. В оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду зазначено початкову ціну предмету іпотеки.

Повторне призначення будівельно-технічної експертизи, в порядку апеляційного провадження не вплине на обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення.

Таким чином колегія суддів прийшла до висновку щодо відсутності підстав для повторного визначення початкової вартості предмету іпотеки.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2016.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні заперечили проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просили залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2016.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

04 червня 2009 року між Національним банком України (кредитор) та Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (позичальник) укладено Кредитний договір №20/09/5 (далі - Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору позивач надав ПАТ "Брокбізнесбанк" кредит у межах відкритої невідновлювальної кредитної лінії у сумі 700000000 грн., на строк з 04.06.2009 по 11.02.2015, під 16,5% річних на період з 04.06.2009 по 20.02.2010, та з 21.02.2010 по 06.04.2010 - 11,56 % річних, з 07.04.2010 по 08.06.2010 - 12,25 % річних, з 09.06.2010 по 08.07.2010 - 11,5 % річних, з 09.07.2010 по 10.08.2010 - 10,5 % річних, з 11.08.2010 по 22.03.2012 - 9,75 % річних, з 23.03.2012 по дату погашення кредиту встановлюється на рівні 9,5 % річних., з урахуванням додаткових договорів, які в подальшому були укладені між сторонами кредитного договору та які наявні в матеріалах справи.

Також, між сторонами Кредитного договору укладались додаткові договори щодо зміни розміру кредитної лінії, процентної ставки, встановлення графіку повернення кредиту, а також щодо додаткових забезпечень виконання позичальником своїх зобов'язань та продовження строку повернення кредиту.

Зокрема, додатковою угодою № 8 від 30.04.2013 до Кредитного договору передбачено, що позивач надає ПАТ "Брокбізнесбанк" кредит на суму 429 340 000 грн. на строк з 04.06.2009 до 11.02.2015 (кінцева дата повернення кредиту), з графіком погашення кредиту (починаючи з 09.08.2013), встановленим у пункті 1.1 цієї додаткової угоди № 8, та з процентними ставками від 9,5% до 16,5% (у визначені в угоді періоди).

Місцевим господарським судом встановлено, що факт видачі позивачем кредитних коштів ПАТ "Брокбізнесбанк" у межах встановленого ліміту підтверджується виписками з позичкових рахунків Позичальника, оборотно-сальдовою відомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, основна заборгованість Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" за Кредитним договором, станом на 07.07.2014 становить 77904 218,17 грн.

Крім того, за період з 01.02.2014 до 10.06.2014 заборгованість Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" по сплаті процентів за користування кредитними коштами за Кредитним договором склала 4 345 649, 88 грн.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою (штрафом, пенею), а також заставою.

Так, позивачем за період з 28.02.2014 по 02.03.2014, на підставі пункту 2.2.4 Кредитного договору нарахована пеня на загальну суму 2 272,07 грн.

Колегія суддів приймає до уваги, що Постановою Правління Національного банку України від 28.02.2014 року № 107 ПАТ "Брокбізнесбанк" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 року № 339 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 11.06.2014 року № 45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання ПАТ "Брокбізнесбанк" своїх зобов'язань за Кредитним договором (Основного зобов'язання) між Національним банком України (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інбудінвест" (іпотекодавець; майновий поручитель) укладено Іпотечний договір від 18.03.2010. Предметом іпотеки за Іпотечним договором від 18.03.2010 є нежилі приміщення (в літ. К), загальною площею 476,80 кв.м., які складаються з групи нежилих приміщень №№1, 1а, 1б (в літ. К), нежилі приміщення (в літ. К), загальною площею 519,2 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Хорива, буд. 55.

09 лютого 2011 року між сторонами укладено договір № 2 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 18.03.2010.

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 2 статті 590 ЦК України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Місцевим господарським судом встановлено, що 12.03.2014 позивач надіслав відповідачу вимогу № 06-104/4019 про усунення порушення умов кредитних договорів.

Так, за наслідком відкликання банківської ліцензії термін виконання всіх грошових зобов'язань ПАТ "Брокбізнесбанк" вважається таким що настав.

Таким чином, відповідно до пункту 3 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", пункту 15.8 Іпотечного договору Національний банк отримав право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів приймає до уваги, що відповідач фактично не заперечує щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, проте вважає за необхідне визначити початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації.

Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

При цьому, встановлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, та визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст.38 Закону "Про іпотеку".

Колегія суддів звертає увагу, що Вищий господарський суд України в постанові від 25.11.15, зазначив, що приймаючи рішення у справі про обґрунтованість позовних вимог позивача, місцевий господарський суд в резолютивній частині рішення суду, відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку", не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Як вбачається з матеріалів справи, при повторному розгляді справи, позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої виклав позовні вимоги в такій редакції:

- Звернути стягнення на нежилі приміщення (в літ. К), загальною площею 476,80 кв. м., які складаються з групи нежилих приміщень №№ 1, 1а, 16 (в літ. К) що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Хорива, буд. 55; нежилі приміщення (в літ. К), загальною площею 519,2 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Хорива, буд. 55, для задоволення вимог Національного банку України за Кредитним договором від 04.06.2009 № 20/09/5 на загальну суму 82 252 140,12 грн. 12 коп, що складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 77 904 218,17 грн. 17 коп, заборгованості за прострочені проценти у розмірі 4 345 649,88 грн. 88 коп. та нарахованої і несплаченої пені за простроченими процентами у розмірі 2 272,07 грн. 07 коп.

- Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки за Іпотечним договором від 18.03.2010, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козярик Н. С. за реєстровим номером 153, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною для подальшої реалізації нежитлових будівель у сумі 46 417 912,70 грн.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 07.10.2015 у справі № №6-1935цс15, виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 ЗаконуУкраїни "Про іпотеку" судова палата у цивільних справах Верховного Суду України приходять до правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Так, в матеріалах справи наявний звіт Всеукраїнської громадської організації "Асоціація фахівців оцінки" (сертифікат №13183/12 від 04.04.2012, свідоцтво №1963 від 17.12.2004, кваліфікаційний сертифікат №00108-х від 09.06.2001, посвідчення МФ№730-ПК від 01.03.2013 року) про незалежну оцінку вартості нерухомого майна - нежитлових приміщень (літера К) загальною площею 996 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 55, що належить ТОВ "Інбудінвест", відповідно до якого станом на 01.01.2014 року ринкова вартість об'єкта оцінки складає 59 147 000,00 грн.

Крім того, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, за клопотанням відповідача ухвалою від 17.12.2014 року у даній справі № 910/16673/14 призначено будівельно-технічну експертизу.

Як вбачається з висновку судового експерта № 8/15-42/8127/15-42 від 10.07.2015 дійсна ринкова вартість об'єкту нерухомого майна, а саме - нежилих приміщень (в літ. К), загальною площею 476,80 кв.м., які складаються з групи нежилих приміщень №№ 1, 1а, 1б (в літ. К), що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 55; та нежилих приміщень (в літ. К), загальною площею 519,20 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 55, визначена в рамках порівняльного методичного підходу, в цінах на 22 червня 2015 року становить 46 417 912,70 грн.

Посилання апелянта, що місцевим господарським судом при визначенні початкової ціни необґрунтовано взято до уваги висновок судово-будівельної експертизи, яку проведено понад шість місяців тому, колегією суддів визнано безпідставними з огляду на наступне.

Зокрема, апелянт посилається на ч. 5 статті 58 вказаного Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається звернення стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно зі ст. 43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою, ніж 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

На момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме частини п'ятої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження", пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Проведення переоцінок (уцінок) спірного майна державним виконавцем у зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, не може вважатися новою оцінкою у розумінні положень частини п'ятої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на зазначене, проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, та не може бути підставою для неприйняття такої оцінки судом при визначенні початкової ціни предмету іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що реалізація майна, що є предметом Договору іпотеки від 18.03.2010 року, має відбуватися за початковою ціною реалізації предмета іпотеки, визначеною на підставі Висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної (оціночно-будівельної) експертизи № 8/15-42/8127/15-42 від 10.07.2015 року, в розмірі 46417912,70 грн.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНБУДІНВЕСТ" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2016.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНБУДІНВЕСТ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2016 по справі №910/16673/14 без змін.

Матеріали справи №910/16673/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай