РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016Справа №910/259/16

За позовомПриватного акціонерного товариства "Київстар"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Телеком"
простягнення 106 196,00 грн
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаДубко Р.В. (представник за довіреністю № 800 від 25.11.2015)
від відповідачаВафік В.О. (представник за довіреністю № 77/16 від 16.02.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Київстар" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Телеком" про стягнення 106 196,00 грн за договором про надання телекомунікаційних послуг № 1-2045/11 від 01.12.2011.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/259/16 та призначено розгляд справи на 16.02.2016.

Ухвалою від 16.02.2016 судом продовжено строк розгляду спору та оголошено перерву в судовому засіданні до 15.03.2016.

В судовому засіданні 15.03.2016 судом оголошено перерву до 22.03.2016.

22.03.2016 позивачем було подано до суду пояснення по справі.

В судове засідання 22.03.2016 з'явилися уповноважені представники сторін.

В ході судового засідання представником відповідача заявлено клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для ознайомлення з поданими позивачем документами.

Після перерви представник відповідача до залу судових засідань не з'явився, хоча був обізнаний про час судового засідання.

Судом було заслухано остаточну позицію представника позивача по суті спору, який підтримав позовні вимоги з підстав порушення відповідачем зобов'язань з оплати наданих послуг за договором про надання телекомунікаційних послуг № 1-2045/11 від 01.12.2011.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Телеком", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Київстар" (оператор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджі Телеком" (абонент) укладено договір від № 1-2045/11 про надання телекомунікаційних послуг (далі - Договір), за умовами якого оператор зобов'язується надавати абоненту телекомунікаційні послуги, що передбачені у відповідних замовленнях, а абонент зобов'язується своєчасно їх оплачувати (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору перелік і обсяг замовлених телекомунікаційних послуг, а також організаційні та технічні умови їх надання зазначаються у замовленнях, що підписуються сторонами і є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 1.5 Договору визначено, що послуги починають надаватися з моменту підписання замовлення, якщо інше не вказано у замовленні. У разі, якщо замовлення передбачає виконання робіт щодо підключення кінцевого обладнання до телекомунікаційної мережі оператора (інсталяція робіт) послуги починають надаватися з моменту прийняття абонентом виконаних інсталяційних робіт.

Згідно з п. 4.1 Договору спосіб розрахунків (авансування або післяоплата) вказується у замовленнях.

У разі, якщо замовлення передбачає надання телекомунікаційних послуг в кредит (післяоплату) оплата наданих послуг здійснюється абонентом у десятиденний строк після отримання рахунку, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі неотримання рахунку до 15 числа місяця наступного за розрахунковим, абонент повинен звернутися до оператора для отримання рахунку та здійснити оплату до граничного строку, зазначеного у цьому договорі. (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п. 4.5 Договору оплата телекомунікаційних послуг здійснюється на підставі виставленого рахунку, якщо у замовленні не встановлено інше.

11.02.2014 та 17.02.2014 сторонами Договору підписано і скріплено їх печатками замовлення № 28 та № 31 відповідно, згідно з якими послугами, що замовляються, було визначено послуги телефонного зв'язку, а також їх вартість тощо.

Пунктом 4.4 вказаних замовлень було встановлено спосіб розрахунків: інсталяційний платіж за основну послугу - 100% - післяоплата; щомісячні платежі - 100% післяоплата.

За твердженнями позивача для оплати наданих послуг ним було виставлено відповідачу відповідні рахунки-фактури, які в порушення умов Договору відповідачем оплачені не були, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість з оплати наданих послуг в розмірі 94 455,07 грн.

На підтвердження своїх доводів позивачем подано до суду рахунки: № 42-10263646 від 31.05.2015 на суму 82 451,46 грн, № 43-12020586 від 30.06.2015 на суму 20 802,87 грн, № 44-17165162 від 31.07.2015 на суму 11 200,00 грн.

Виходячи із змісту правовідносин сторін спору, останні є відносинами з надання телекомунікаційних послуг, тому права і обов'язки сторін визначаються, зокрема, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України, Законом України "Про телекомунікації" та Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 (далі - Правила).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Телекомунікаційні послуги надаються за умов укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації (п. 1 ч. 2 названої статті).

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідач проти позовних вимог заперечує, вказуючи на погашення заборгованості перед позивачем за виставленими рахунками № 43-12020586 від 30.06.2015 на суму 20 802,87 грн та № 44-17165162 від 31.07.2015 на суму 11 200,00 грн, а також невірну тарифікацію наданих послуг за надані послуги фіксованого зв'язку за період з 01.05.2015 по 31.05.2015 та відповідно помилковість рахунку № 42-10263646 від 31.05.2015 на суму 82 451,46 грн.

Так, на підтвердження здійснення часткової оплати наданих послуг відповідачем в матеріали справи подано платіжні доручення: № 105 від 02.07.2015 на суму 10 000,00 грн, № 110 від 10.07.2015 на суму 10 000,00 грн, № 203 від 04.11.2015 на суму 802,87 грн, № 216 від 12.11.2015 на суму 5 200,74 грн, № 257 від 15.12.2015 на суму 3 000,00 грн., № 281 від 14.01.2016 на суму 3 000,00 грн.

Згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки останній платіж за Договором згідно з платіжним дорученням № 281 від 14.01.2016 на суму 3 000,00 грн. відповідач здійснив під час розгляду справи № 910/259/16, то суд вважає за доцільне припинити провадження у справі в частині стягнення із відповідача основної заборгованості в розмірі 3 000,00 грн, а судові витрати покласти на відповідача.

Що стосується решти основного боргу, то з урахуванням здійснених відповідачем оплат до порушення провадження у справі № 910/259/16, а саме: 04.11.2015 на суму 802,87 грн, 12.11.2015 на суму 5 200,74 грн та 15.12.2015 на суму 3 000,00 грн., непогашеною перед позивачем залишається заборгованість у розмірі 82 451,46 грн. При цьому суд звертає увагу, що позивачем при зверненні до суду було визначено розмір заборгованості відповідача з урахуванням здійснених ним оплат 02.07.2015 на суму 10 000,00 грн та від 10.07.2015 на суму 10 000,00 грн.

Твердження відповідача про незаконність нарахування вартості наданих послуг фіксованого зв'язку за зміненими в односторонньому порядку тарифами за період з 01.05.2015 по 31.05.2015 та відповідно помилковість рахунку № 42-10263646 від 31.05.2015 на суму 82 451,46 грн. спростовуються висновками, викладеними у рішенні Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у справі № 910/27701/15, яким відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Енерджі Телеком" у задоволенні позову про зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Київстар" здійснити перетарифікацію всіх вихідних міжнародних дзвінків за період з 01.05.2015 по 31.05.2015 згідно з тарифами, що вказані у замовленні від 11.02.2014 № 28.

В силу вимог ст. 35 ГПК України зазначені обставини не потребують повторного доказування.

Отже, на підставі викладеного вище, враховуючи здійснення відповідачем часткової оплати наданих позивачем послуг та неподання ним доказів, які б спростовували наявність решти заборгованості в розмірі 82 451,46 грн, суд вважає доведеним позивачем факт її існування у відповідача та задовольняє позовні вимоги про стягнення основного боргу в частині 82 451,46 грн.

Що стосується решти вимог про стягнення з відповідача 1 009,25 грн 3% річних, 2 823,74 грн інфляційних нарахувань та 7 908,34 грн пені, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про телекомунікації" у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Наразі, з поданого позивачем розрахунку слідує, що ним розраховано пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України в період з 21.08.2015 по 28.12.2015 включно на загальну суму 7 908,34 грн.

Хоча позивачем розраховано пеню без врахування проведених відповідачем часткових оплат 04.11.2015, 12.11.2015 та 15.12.2015, виходячи з розміру заборгованості 94 455,07 грн за весь час прострочення відповідача, але, оскільки її підсумковий розмір не перевищує розрахованого судом з урахуванням вказаних оплат, то вказана сума пені підлягає задоволенню.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

За розрахунками позивача, здійсненими в період з 21.08.2015 по 28.12.2015, розмір 3% річних становить 1 009,25 грн, а інфляційних втрат - 2 823,74 грн.

Приймаючи до уваги наведені вище приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов'язання відповідачем вимагати сплати останнім процентів річних від простроченої суми та збитків від інфляції, здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань відповідно до сум та періодів прострочення відповідача з урахуванням погашених ним сум заборгованості 04.11.2015, 12.11.2015 та 15.12.2015, суд вважає правомірним стягнути з відповідача 990,57 грн 3% річних та 2 823,74 грн інфляційних втрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Телеком" (01011, м. Київ, вул. Різницька, 6, кв. 3, ідентифікаційний код 33830754) на користь Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03110, м. Київ, просп. Червонозоряний, 51, ідентифікаційний код 21673832) 82 451 (вісімдесят дві тисячі чотириста п'ятдесят одну) грн 46 коп. основного боргу, 990 (дев'ятсот дев'яносто) грн 57 коп. 3% річних, 2 823 (дві тисячі вісімсот двадцять три) грн 74 коп. інфляційних втрат, 7 908 (сім тисяч дев'ятсот вісім) грн 34 коп. пені та 1 457 (одну тисячу чотириста п'ятдесят сім) грн 61 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

2. Провадження в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Телеком" 3 000,00 грн основного боргу припинити.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.М. Ярмак

Повне рішення складено: 30.03.2016