РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016Справа №910/2388/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС»
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА ПАПІР» стягнення заборгованості в розмірі 15 654 грн. 66 коп.
Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА ПАПІР» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості в розмірі 15 654 грн. 66 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 23.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА ПАПІР» (Замовник) було укладено Договір транспортного експедирування №2, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язався за плату від свого імені і за рахунок Замовника, виконати або організувати виконання визначених Договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів Замовника, а саме, але не виключно: відповідно до заявки Замовника організувати перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом на території України (п.1.1.1), забезпечити перевезення вантажів від пункту відправлення до пункту призначення у терміни, обумовлені в заявці Замовника, шляхом укладення від свого імені договорів перевезення вантажів з ін. перевізниками (п.1.1.2), перевіряти правильність оформлення та наявність необхідних транспортних документів, необхідних відміток вантажовідправника та вантажоодержувача про здачу/приймання вантажу (п.1.1.3). Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору він надав послуги з перевезення, що підтверджується товарно - транспортною накладною №5533 від 22.09.2015 р., Актом надання послуг 3774 від 25.09.2015 р., проте Відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» в розмірі 15 000 грн. 00 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА ПАПІР» 3% річних у розмірі 114 грн. 66 коп. та інфляційні у розмірі 540 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.02.2016 року порушено провадження у справі № 910/2388/16, судове засідання призначено на 24.02.2016 року.

24.02.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 15.02.2016 року та заяву про стягнення судових витрат, пов'язаних з явкою у засідання господарського суду.

24.02.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив. Представники сторін вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 15.02.2016 року не виконали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 року повернуто заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС" про стягнення судових витрат, пов'язаних з явкою у засідання господарського суду на підставі п.6 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження сплати заборгованості в розмірі 15 000,00 грн. за Договором №2 від 23.09.2015 року.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.02.2016 року відкладено розгляд справи на 16.03.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

14.03.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про стягнення з Відповідача судових витрат, пов'язаних з явкою у засідання господарського суду, у розмірі 2 672 грн. 15 коп.

16.03.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав.

Суд приймає до розгляду заяву Позивача про стягнення судових витрат, пов'язаних з явкою у засідання господарського суду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.03.2016 року відкладено розгляд справи на 30.03.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

25.03.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача.

В судове засідання 30 березня 2016 року представники Сторін не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили. Представник Позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача, яке Судом розглянуто та задоволено. Представник Відповідача про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 року у справі № 910/2388/16, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА ПАПІР» є 01010, м.Київ, ВУЛИЦЯ МОСКОВСЬКА, будинок 29-А.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/2388/16 направлялись на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА ПАПІР», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 30 березня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

23.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА ПАПІР» (Замовник) було укладено Договір транспортного експедирування №2, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язався за плату від свого імені і за рахунок Замовника, виконати або організувати виконання визначених Договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів Замовника, а саме, але не виключно: відповідно до заявки Замовника організувати перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом на території України (п.1.1.1), забезпечити перевезення вантажів від пункту відправлення до пункту призначення у терміни, обумовлені в заявці Замовника, шляхом укладення від свого імені договорів перевезення вантажів з ін. перевізниками (п.1.1.2), перевіряти правильність оформлення та наявність необхідних транспортних документів, необхідних відміток вантажовідправника та вантажоодержувача про здачу/приймання вантажу (п.1.1.3).

Відповідно до п.1.2 Договору заявка на надання послуг транспортного експедирування складається Замовником у письмовій формі і передається Виконавцеві електронними чи іншими засобами зв'язку, вказаними у розділі 7 за назвою: «Підписи та реквізити сторін».

Згідно з п.3.3 Договору оплата за послуги перевезення вантажу здійснюється Замовником не пізніше 20 банківських днів, з моменту отримання останнім оригіналів наступних документів: акту наданих послуг, рахунку - фактури, перевізних документів (ЦМР/ТТН).

У п.6.1 Договору визначено, що даний Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.01.2016 року включно, після чого буде автоматично продовжуватись на строк 1 рік на тих самих умовах, якщо жодна зі сторін письмово не заявить про свої наміри припинити його дію за 30 днів до закінчення відповідного строку дії Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору транспортного експедирування №2 від 23.09.2015 року за заявкою на перевезення №000076 Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА ПАПІР» Позивач надав послуги з перевезення, що підтверджується товарно - транспортною накладною №5533 від 22.09.2015 р., а Відповідач в свою чергу прийняв надані послуги, що підтверджується Актом надання послуг №774 від 25.09.2015 року на суму 15 000 грн. 00 коп.

Крім того, на виконання умов Договору транспортного експедирування №2 від 23.09.2015 року Позивач надіслав на адресу Відповідача документи: акт наданих послуг, рахунок - фактуру, перевізні документи, які були отримані останнім 09.10.2015 року, що підтверджується експрес - накладною №6690.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач всупереч умовам Договору не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» в розмірі 15 000 грн. 00 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА ПАПІР» 3% річних у розмірі 114 грн. 66 коп. та інфляційні у розмірі 540 грн. 00 коп., а також судові витрати, пов'язані з явкою в судове засідання господарського суду у розмірі 2 672 грн. 15 коп. з урахуванням Заяви від 14.03.2016 року, яка прийнята Судом до розгляду.

19.11.2015 року Позивач надіслав на адресу Відповідач лист №1 з вимогою сплатити заборгованість за договором у розмірі 15 000 грн. 00 коп., що підтверджується експрес - накладною №6690 про отримання 23.11.2015 р., проте залишений без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору транспортного експедирування №2 від 23.09.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору транспортного експедирування №2 від 23.09.2015 року за заявкою на перевезення №000076 Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА ПАПІР» Позивач надав послуги з перевезення, що підтверджується товарно - транспортною накладною №5533 від 22.09.2015 р., а Відповідач в свою чергу прийняв надані послуги, що підтверджується Актом надання послуг №774 від 25.09.2015 року на суму 15 000 грн. 00 коп., який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, проте Відповідачем не було сплачено за надані послуги у повному розмірі.

Крім того, на виконання умов Договору транспортного експедирування №2 від 23.09.2015 року Позивач надіслав на адресу Відповідача документи: акт наданих послуг, рахунок - фактуру, перевізні документи, які були отримані останнім 09.10.2015 року, що підтверджується експрес - накладною №6690.

Згідно з п.3.3 Договору оплата за послуги перевезення вантажу здійснюється Замовником не пізніше 20 банківських днів, з моменту отримання останнім оригіналів наступних документів: акту наданих послуг, рахунку - фактури, перевізних документів (ЦМР/ТТН).

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА ПАПІР» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» за Договором транспортного експедирування №2 від 23.09.2015 року становить 15 000 грн. 00 коп.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» в розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату наданих й прийнятих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 15 000 грн. 00 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 10.11.2015 р. по 10.02.2016 р. у розмірі 114 грн. 66 коп. та інфляційні в розмірі 540 грн. 00 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати за надані послуги за Договором транспортного експедирування №2 від 23.09.2015 року за загальний період прострочки з 10.11.2015 р. по 10.02.2016 р. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних у розмірі 114 грн. 66 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період з 10.11.2015 року по 10.02.2016 року.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних у розмірі 540 грн. 00 коп. за період з 10.11.2015 р. по 10.02.2016 р. підлягають задоволенню у заявленому Позивачем розмірі, оскільки відповідно до статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений самостійно виходити за межі позовних вимог.

Позивачем також заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА ПАПІР» витрати, пов'язані з явкою в судове засідання представника Позивача, в розмірі 2 672 грн. 15 коп.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи. До інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 224 Господарського кодексу України та статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися під виглядом збитків. (п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013 року)

Відповідно до статті 121 Кодексу Законів про працю України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

Як встановлено Судом, ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.02.2016 року порушено провадження у справі № 910/2388/16, судове засідання призначено на 24.02.2016 року, зобов'язано учасників процесу направити в судове засідання своїх представників, повноваження яких оформити у відповідності з вимогами статті 28 Господарського процесуального кодексу України, а також надати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують повноваження представників.

Обґрунтовуючи витрати пов'язані з явкою в судове засідання представника Позивача, саме в розмірі 2 672 грн. 15 коп., Товариство з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» зазначає, що представником були понесені витрати на відрядження для участі у судових засіданнях 24.02.2016 року, 16.03.2016 року у вигляді вартості проїзду представника з міста Одеси до міста Києва, з міста Києва до міста Одеси, а також добові представника згідно з наказами директора Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС», виходячи з 275 грн. 00 коп. на добу.

Як вбачається з матеріалів справи, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» Дідик С.О., діючий на підставі довіреності б/н від 08.02.21016 року зі строком дії до 31.12.2016 року, приймав участь у судових засіданнях 24.02.2016 року, 16.03.2016 року по справі №910/2388/16, що підтверджується протоколами судових засідань.

Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» №2Ком від 22.02.2016 року направлено юриста Дідика С.О. до міста Києва строком на 3 доби з 23.02.2016 року, зобов'язано бухгалтерію нарахувати добові виходячи з 275 грн. 00 коп. на добу.

Наказом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» №3Ком від 11.03.2016 року направлено юриста Дідика С.О. до міста Києва строком на 3 доби з 15.03.2016 року, зобов'язано бухгалтерію нарахувати добові виходячи з 275 грн. 00 коп. на добу.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, Суд приходить до висновку, що з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані з явкою представника Позивача у судове засідання лише у розмірі 1 572 грн. 15 коп., а саме витрати на оплату проїзду для прибуття в судові засідання 24.02.2016 р., 16.03.2016 р. в сумі 1 022 грн. 15 коп., що підтверджується посадочними документами ПАТ «Укрзалізниця» №№А778-32Е7-0001, ЕВ78-33В2-0001, 8F5C-72B-0001, 23СС-73АС-0001, а також добові у розмірі 550 грн. 00 коп., оскільки представник Позивача знаходився у місті Києві лише добу з урахуванням того, що о 07.10 годині ранку прибував до м. Києва, а о 21.03 годині відправлявся до м. Одеси.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА ПАПІР» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 15 000 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 114 грн. 66 коп. та інфляційні у розмірі 540 грн. 00 коп. та витрати, пов'язані з явкою представника у засідання господарського суду у розмірі 1 572 грн. 15 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСНОВА ПАПІР» (01010, м.Київ, ВУЛИЦЯ МОСКОВСЬКА, будинок 29-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 33939476) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ ЕМ ЛОДЖИСТІКС» (65013, Одеська обл., місто Одеса, МИКОЛАЇВСЬКА ДОРОГА, будинок 233, Ідентифікаційний код юридичної особи 38905656) заборгованість у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 114 (сто чотирнадцять) грн. 66 (шістдесят шість) коп., інфляційні у розмірі 540 (п'ятсот сорок) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. та витрати, пов'язані з явкою до суду у розмірі 1 572 (одна тисяча п'ятсот сімдесят дві) грн. 15 (п'ятнадцять) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 01 квітня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин