ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

24 березня 2016 р. Справа № 902/84/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Колбасова Ф.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Вінницького національного аграрного університету, (21008, м. Вінниця, вул. Сонячна, 3)

до: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ідентиф. номер НОМЕР_1 (23227, АДРЕСА_1)

про звільнення приміщення шляхом виселення

за участю секретаря судового засідання Здорик Я.С.

представники сторін:

позивача: Томляк Т.С. - довіреність № 12-45-2662 від 30.12.2015;

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Вінницький національний аграрний університет звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов'язання повернути Вінницькому національному аграрному університету об'єкт оренди шляхом виселення, а саме: вбудовані приміщення в кафе-пекарні з прибудовою, площею 139,1 кв.м., розміщені за адресою: АДРЕСА_5.

Ухвалою суду від 28.01.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/84/16 та призначено її до розгляду на 16.02.2016 р.

Ухвалою суду від 16.02.2016р. розгляд справи відкладено на 10.03.2016р.

29.02.2016р. до суду надійшов від позивача додаток від 19.02.2016р. № 12-46-263 до позовної заяви, в якому, зокрема, викладено прохальну частину позову в наступній редакції: звільнити шляхом виселення займане фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 приміщення, а саме: вбудовані приміщення в кафе-пекарні з прибудовою, площею 139,1 кв.м., розміщені за адресою: Вінницька область, АДРЕСА_5.

Ухвалою суду від 10.03.2016р. розгляд справи відкладено на 24.03.2016р. у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та ненаданням сторонами витребуваних судом доказів та необхідністю витребування від позивача додаткових доказів.

В судовому засіданні 24.03.2016р. представник позивача позовні вимоги, з урахуванням редакції викладеної в додатку від 19.02.2016р. № 12-46-263 до позовної заяви підтримав, просив задовольнити позов.

Щодо поданого позивачем додатку до позовної заяви, то судом враховано п. 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011, де зазначено, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. Відповідно до абз. 4 п. 3.12 зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти рішення.

За частиною четвертою ст. 22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Таким чином, вимога позивача, яка викладена у додатку від 19.02.2016р. № 12-46-263 до позовної заяви розцінюються судом як зміна предмету позову та приймається до розгляду відповідно до ст. 22 ГПК України, оскільки заявлена до початку розгляду спору по суті та з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, визначених судом доказів не надав, про поважність причини своєї неявки суду не повідомив. Хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином - ухвалою від 10.03.2016р., яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією, як на адресу вказану в позовній заяві (23227, АДРЕСА_1) так і на адресу місця проживання, яка зазначена в витязі з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців:23227, АДРЕСА_2. Факт отримання ухвали суду підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення за №720 та №690.

При цьому суд констатує, що відповідачем не подано клопотання, заяви в тому рахунку і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Проте, відповідач своїм правом на участь у засіданні суду та наданні письмових або усних пояснень не скористався, а тому, беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01.11.2005р. між Дослідним господарством Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції (за договором - орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (за договором - орендар) укладено договір оренди № 01/11 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно вбудовані нежитлові приміщення в кафе-пекарні з прибудовою (далі- майно), площею 139,1 кв.м., що розміщене за адресою: АДРЕСА_5, що знаходиться на балансі ДГ Вінницької ДСГДС, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою сімдесят дві тисячі вісімсот двадцять одна грн. Майно передається в оренду з метою розміщення кафе.

Пунктом 2.1. договору сторони визначили, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Згідно п. 2.2. договору передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Згідно п. 10.1. договору, договір оренди укладено строком на 5 років з 01.11.2005р. до 31.10.2010р. включно.

02.11.2005р. на виконання п. 2.1. договору оренди № 01/11 від 01.11.2005р. орендодавець передав, а орендар прийняв у користування приміщення площею 139,1 кв.м., яке розміщене за адресою: Вінницька область, АДРЕСА_5, що стверджується копією акту прийому-передачі приміщення від 02.11.2005р.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.09.2006р. по справі №7/141-06 договір оренди № 01/11 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 01.11.2005р. визнано дійсним.

Відповідно до Постанови Президії НААН від 18.08.2010р. "Про внесення змін до постанов Президії УААН" та наказу №69 від 07.09.2010р. "Про найменування установ, підприємств та організацій НААН України", наказом № 01-01/32 від 17.12.2010р. Державного підприємства "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Української академії агарних наук" назву підприємства було змінено на Державне підприємство "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України".

Постановою Кабінету Міністрів України № 61 від 25.01.2012р. Державне підприємство "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України" передано до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 94 від 28.02.2012р. Державне підприємство "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України" перейменовано на Державне підприємство "Агрономічне".

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 8 серпня 2012 року №492 "Про реорганізацію Державного підприємства "Агрономічне" державне підприємство "Агрономічне" було реорганізовано шляхом приєднання до Вінницького національного аграрного університету в якості відокремленого структурного підрозділу без права юридичної особи. Згідно акту приймання-передачі, затвердженого заступником Міністра аграрної політики та продовольства України 13.11.2012р. до Вінницького національного аграрного університету було передано цілісний майновий комплекс реорганізованого ДП "Агрономічне", в тому рахунку. кафе-пекарня з прибудовою площею 139,1 кв.м. та земельні ділянки, що були закріплені за державним підприємством "Агрономічним". Таким чином, університет є правонаступником майнових прав та обов'язків Державного підприємства «Агрономічне».

Відповідно до наказу Вінницького національного аграрного університету від 01.11.2012 року №295 створено Науково-дослідне господарство "Агрономічне" Вінницького національного агарного університету як відокремлений структурний підрозділ. Згідно наказу Вінницького національного аграрного університету від 15.11.2012р. №309 "Про передачу в оперативне управління НДГ "Агрономічне ВНАУ" актом приймання-передачі від Вінницького національного аграрного університету в оперативне управління Науково-дослідному господарству "Агрономічне" Вінницького національного аграрного університету , як відокремленому структурному підрозділу позивача, було передано в оперативне управління будівлі, активи, зобов'язання, архівну та бухгалтерську документацію, в тому числі кафе-пекарню з прибудовою, площею 139,1 кв.м., яка розміщена за адресою: АДРЕСА_5.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2015 року №87-р «Про передачу цілісних майнових комплексів навчальних закладів та державної установи до сфери управління Міністерства освіти і науки» Вінницький національний аграрний університет передано із сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України до сфери управління Міністерства освіти і науки України. Відповідно до зазначеного розпорядження актом приймання передачі цілісний майновий комплекс Вінницького національного аграрного університету, в тому числі і кафе-пекарню з прибудовою, площею 139,1 кв.м., яка розміщена за адресою: АДРЕСА_5, передано із сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України до сфери управління Міністерства освіти і науки України.

Як зазначає позивач, оскільки орендар і орендодавець не вимагали припинити договір оренди № 01/11 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 01.11.2005р. у період жовтня-листопада 2010 року, договір був продовженим з 01.11.2010р. до 31.10.2015 р. включно, на підставі п. 10.6 договору.

В 2015 році, відповідно до умов договору оренди № 01/11 від 01.11.2005р., позивач направив відповідачу листи від 31.08.2015р. № 47, від 06.11.2015р., № 58 від. 23.11.2015р. № 59 про розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 01/11 від 01.11.2005р. у зв'язку з закінченням терміну дії договору та з проханням повернути орендодавцю об'єкт оренди, що стверджується наявними в матеріалах справи копіями листів, повідомлень поштового відправлення про їх вручення, фіскального чеку від 01.09.2015р.

Заявою № 35/809 від 11.12.2015р. відповідач заперечив щодо припинення дії договору посилаючись на те, що, на його думку, договір оренди № 01/11 від 01.11.2005р. став чинним з 08.10.2006р., а саме: з моменту набрання чинності рішення суду від 21.09.2006р. по справі 7/141-06, тому п'ятирічний термін дії договору слід обраховувати саме з цієї дати.

Враховуючи, що відповідач орендоване майно не звільнив, позивач був змушений звернутись до суду з вимогою про звільнення шляхом виселення займаного приміщення.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ст.26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Як вже зазначалося раніше, договір оренди № 01/11 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 01.11.2005р. було укладено строком на 5 років з 01.11.2005р. до 31.10.2010р. включно.

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено істотні умови оренди державного та комунального майна.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 21.09.2006р. по справі № 7/141-06, яке набрало законної сили, встановлено, що сторони при укладанні договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 01/11 від 01.11.2005р. досягли згоди з усіх істотних умов, передбачених ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та відбулося часткове виконання договору, що свідчить про те, що договір оренди дійсний.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти встановлені господарський судом, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішення інших спорів.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору. Враховуючи вище викладене, датою укладання договору є 01.11.2005р.

Приписами частини першої статті 764 ЦК України встановлено, що у випадку, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Пунктом 10.6. договору оренди № 01/11 від 01.11.2005р. сторони погодили, що у разі відсутності заяви сторін про припинення або зміну цього договору про закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Як стверджує позивач, оскільки орендар і орендодавець не вимагали припинити договір оренди № 01/11 від 01.11.2005р. у період жовтня-листопада 2010 року, договір був продовженим з 01.11.2010р. до 31.10.2015 р. включно, на підставі п. 10.6 договору.

Судом враховується, що якщо на дату закінчення строку договору оренди мали місце заперечення орендодавця щодо продовження дії договору, такий договір припиняється у зв'язку із закінченням терміну його дії. Аналогічна правова позиція викладена у п. 4.1 постанови пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», яким передбачено, що зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

У матеріалах справи наявні докази належного повідомлення відповідача про припинення договірних відносин та з проханням повернути об'єкт оренди, в зв'язку із відсутністю бажання позивача продовжувати строк дії договору.

Доказів повернення об'єкта оренди після припинення терміну дії договору відповідач суду не надав.

Згідно з ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Аналогічна норма зазначена у ст.785 ЦК України, якою передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до пункту 5.7. договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язується повернути орендодавцеві або підприємству, вказаному орендодавцем, орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач жодними належними і допустимими доказами не підтвердив правомірність перебування в спірному приміщенні, не надав доказів продовження дії договору оренди чи укладення нового договору у встановленому Законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо звільнення відповідачем приміщення, а саме: вбудовані приміщення в кафе-пекарні з прибудовою, площею 139,1 кв.м., розміщені за адресою: АДРЕСА_5 на користь позивача правомірні та обґрунтовані. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позову судовий збір на підставі ст.49 ГПК України підлягає покладенню на відповідача.

24.03.2016р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 4-5, 22, 32, 33, 34, 35, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 87, 115, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Звільнити шляхом виселення займане фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (23227, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) приміщення, а саме: вбудовані приміщення в кафе-пекарні з прибудовою, площею 139,1 кв.м., розміщені за адресою: АДРЕСА_5 на користь Вінницького національного аграрного університету, (21008, м.Вінниця, вул. Сонячна, 3).

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ідентиф. номер НОМЕР_1 (23227, АДРЕСА_1) на користь Вінницького національного аграрного університету, (21008, м. Вінниця, вул. Сонячна, 3) 1378,00 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 29 березня 2016 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи

2, 3 - відповідачу (23227, АДРЕСА_1); (23227, АДРЕСА_2)