КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р. Справа№ 910/20548/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 21.03.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвокатського об'єднання «Адвокатська група «Солодко і партнери» на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.01.2016

у справі №910/20548/14 (суддя Спичак О.М.)

за заявою адвокатського об'єднання «Адвокатська група «Солодко і партнери» про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами

у справі №910/20548/14

за позовом приватного акціонерного товариства «Компанія Барвінок»

до адвокатського об'єднання «Адвокатська група «Солодко і партнери»

про стягнення 82 530,00 грн., розірвання договору та зобов'язання вчинити певні дії

за зустрічним позовом адвокатського об'єднання «Адвокатська група «Солодко і партнери»

до приватного акціонерного товариства «Компанія Барвінок»

про стягнення 193 600,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2016 у справі №910/20548/14 відмовлено адвокатському об'єднанню «Адвокатська група «Солодко і партнери» у задоволенні заяви про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 25.12.2014 у справі №910/20548/14 за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду адвокатське об'єднання «Адвокатська група «Солодко і партнери» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 25.01.2016 у справі №910/20548/14 та заяву про перегляд рішення суду від 25.12.2014 у даній справі за нововиявленими обставинами задовольнити. Рішення господарського суду міста Києва від 25.12.2014 у справі №910/20548/14 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким відмовити ПрАТ «Компанія Барвінок» у задоволенні позову.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що судом неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи і має місце неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою від 22.02.2016 Київським апеляційним господарським судом вказану вище апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено справу №910/20548/14 до розгляду за участю уповноважених представників сторін.

Представник позивача за первісним позовом 21.03.2016 брав участь у судовому засіданні, надавав пояснення, заперечував щодо доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу адвокатського об'єднання «Адвокатська група «Солодко і партнери» залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 25.12.2014 у справі №910/20548/14 - без змін.

Представник відповідача за первісним позовом брав участь в судових засіданнях, підтримував доводи апеляційної скарги, надавав пояснення та просив заяву про перегляд рішення суду від 25.12.2014 у даній справі за нововиявленими обставинами задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 25.12.2014 у справі №910/20548/14 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким відмовити ПрАТ «Компанія Барвінок» у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду міста Києва від 25.12.2014, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2015 у справі №910/20548/14 позовні вимоги ПрАТ «Компанія Барвінок» задоволено:

- стягнуто з адвокатського об'єднання «Адвокатська група «Солодко і партнери» на користь ПрАТ «Компанія Барвінок» 82 530,00 грн. заборгованості;

- розірвано договір оренди нежитлового приміщення від 01.01.2009, укладений між ПрАТ «Компанія Барвінок» та адвокатським об'єднанням «Адвокатська група «Солодко і партнери»;

- зобов'язано адвокатське об'єднання «Адвокатська група «Солодко і партнери» повернути ПрАТ «Компанія Барвінок» за актом приймання-передачі об'єкт оренди, а саме - нежитлове приміщення загальною площею 150 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 23а, в стані, обумовленому в договорі оренди нежитлового приміщення від 01.09.2009.

У задоволенні зустрічного позову адвокатського об'єднання «Адвокатська група «Солодко і партнери» до ПрАТ «Компанія Барвінок» про стягнення 193 600,00 грн. відмовлено.

07.12.2015 адвокатське об'єднання «Адвокатська група «Солодко і партнери» звернулося до господарського суду міста Києва із заявою про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 25.12.2014 у справі №910/20548/14 за нововиявленими обставинами, в якій відповідач за первісним позовом просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 25.12.2014 у справі №910/20548/14 та прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні первісного позову відмовити.

В обґрунтування поданої заяви відповідач за первісним позовом зазначає, що під час розгляду господарським судом міста Києва справи №910/24210/15 за позовом адвокатського об'єднання «Адвокатська група «Солодко і партнери» до ПрАТ «Компанія Барвінок» про визнання договору оренди нежитлового приміщення від 28.08.2007 та договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.2009 недійсними, укладених між сторонами у справі, встановлено обставину щодо зазначення у цих договорах місцезнаходження та площі іншого об'єкту, ніж той, що був реально переданий орендарю.

Під час розгляду справи №910/24210/15 судом встановлено відсутність у договорі найму (оренди) нежитлового приміщення від 28.08.2007 та у договорі оренди нежитлового приміщення від 01.01.2009 істотної умови - об'єкту оренди, що є підставою вважати даний договір неукладеним, оскільки сторони в належній формі не досягли згоди щодо необхідних для нього істотних умов (складі майна), визначених ст. 284 ГК України.

Також заявник зазначає, що задовольняючи позовні вимоги у справі №910/20548/15 суд виходив з того, що договір оренди нежитлового приміщення від 01.09.2009 є укладеним, а об'єктом оренди є приміщення за адресою м. Київ, вул. Кудрявська, 23а. Проте, фактично передане приміщення не знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 23а і площа приміщення не відповідає тій, що зазначена у договорі оренди нежитлового приміщення від 01.01.2009. Вказана обставина стала відома адвокатському об'єднанню «Адвокатська група «Солодко і партнери» лише 06.11.2015 - отримавши рішення господарського суду міста Києва від 27.10.2015 у справі №910/24210/15, а тому під час розгляду спору у справі №910/20548/15 відповідачу за первісним позовом не було і не могло бути відомо вищенаведене.

При прийнятті оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд дійшов висновку, що зазначені заявником, як нововиявлені, обставини не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається, оскільки не спростовують висновків суду про доведеність правових підстав за заявленим позовом, для стягнення заборгованості за укладеним між сторонами договором оренди нежитлового приміщення від 01.09.2009, його розірвання та зобов'язання заявника повернути об'єкт оренди, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення, яке переглядається.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно з п. п. 1 - 2, 5, 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» №17 від 26.12.2011 статтею 112 ГПК визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами. Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є, одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

При цьому, необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни.

Також, не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК.

Прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

У даному випадку, заявник як на нововиявлену обставину посилається на те, що під час розгляду судом справи №910/24210/15 встановлено відсутності у договорі оренди нежитлового приміщення від 01.09.2009 істотної умови - об'єкту оренди, що є підставою вважати даний договір неукладеним, оскільки сторони в належній формі не досягли згоди щодо необхідних для нього істотних умов (складі майна), визначених ст. 284 ГК України.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатське об'єднання «Адвокатська група «Солодко і партнери» є стороною договору оренди нежитлового приміщення від 01.09.2009 - орендарем. Всі обставини щодо укладення договору, зокрема і щодо його істотних умов, заявнику були відомі, як під час укладення цього договору, так і під час первісного розгляду справи,

Відповідно до п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013 Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

Судом встановлено, що сторони договору оренди нежитлового приміщення від 01.09.2009 вчинили юридично значущі дії на його виконання: передання-приймання об'єкта оренди, використання об'єкта оренди орендарем, сплата орендної плати тощо.

Тому, твердження скаржника про неукладення договору оренди від 01.09.2009 не відповідає дійсності.

Крім того, в судовому засіданні судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач за первісним позовом до цього часу використовує орендоване нежитлове приміщення.

Посилання заявника на те, що йому стало відомо про невідповідність місцезнаходження та площі об'єкту оренди, який АО «Адвокатська група «Солодко і партнери» прийнято за договором оренди нежитлового приміщення від 01.01.2009 адресі дійсного місцезнаходження та реальній площі, лише під час розгляду справи №910/24210/15, зокрема коди представником ПрАТ «Компанія Барвінок» було надано суду для огляду технічні документи та акт прийому-передачі до договору купівлі продажу №00469/30 від 31.01.1996, на переконання судової колегії є необґрунтованим.

У п. 1.3. договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.2009 зазначено, що орендодавець засвідчує, що об'єкт оренди є його власністю (договір купівлі-продажу №469/30 від 31.01.1996).

При цьому, відповідно до п. 1.1. договору купівлі-продажу №469/30 від 31.01.1996 його предметом є майно цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Барвінок» (правонаступником якого є ПрАТ «Компанія Барвінок»), який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 23.

Отже, фактично в оренду передавалося нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 23 і заявнику на час укладення договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.2009 могло бути відомо дійсне місцезнаходження та площу об'єкта оренди.

Так, судом встановлено, що в тексті договору оренди допущена описка - замість будинку №23 вказано будинок №23а. Однак, допущена описка, на переконання судової колегії, не є істотною для даної справи обставиною, яка не могла бути відома заявнику, а тому ніяким чином не спростовує ті обставини справи, які покладено в основу судового рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені заявником обставини не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається, оскільки не спростовують висновків суду про доведеність правових підстав, за заявленим позовом, для стягнення заборгованості за укладеним між сторонами договором оренди нежитлового приміщення від 01.09.2009, його розірвання та зобов'язання заявника повернути об'єкт оренди.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегії суддів вважає, що наведені АО «Адвокатська група «Солодко і партнери» обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 112 ГПК України, а тому не можуть бути підставами для перегляду судового рішення господарського суду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 25.01.2016 у справі №910/20548/14 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи відповідача за первісним позовом законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, ухвалу господарського суду міста Києва від 25.01.2016 у справі №910/20548/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу адвокатського об'єднання «Адвокатська група «Солодко і партнери» - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-106, 112 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвокатського об'єднання «Адвокатська група «Солодко і партнери» на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.01.2016 у справі №910/20548/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 25.01.2016 у справі №910/20548/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/20548/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук