Господарський суд Чернігівської області
======================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

?29? березня 2016 року справа № 927/117/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз"

01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1

В особі: Філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

03065, м. Київ, пр.-т Космонавта Комарова, 44

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Про стягнення 13140,82 грн.

Суддя Н.О.Скорик

Представники сторін:

Від позивача: Растєгаєва Ю.В. довіреність № б/н від 29.12.2015 представник

Від відповідача: ОСОБА_3 довіреність б/н від 25.02.2016 представник

Суть спору:

Публічним акціонерним товариством ?Укртрансгаз? в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" подано позов до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 6652,58 грн боргу, 579,11 грн пені, 5310,33 грн інфляційних нарахувань, 598,80 грн 3% річних договором про надання послуг з теплопостачання від 18.11.2011року.

Відповідач відзиву на позов не надав, письмовими запереченнями проти позову частково заперечив, суму боргу в сумі 354,46 грн за березень 2013 визнав. В поданих запереченнях посилаючись на умови договору, представник відповідача стверджує, що оплата за надані послуги з центрального опалення повинна проводитьсь лише за опалювальні періоди. Крім того, в поданих запереченнях представник відповідача посилаючись на ст.. 257, 258 Цивільного кодексу України просить суд застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з грудня 2011 року по лютий 2013 року, нарахованих інфляційних, річних та пені.

Позивачем подані письмові пояснення по справі, в яких зазначено, зокрема, що оскільки при наданні послуг з теплопостачання відповідачем не використовувалися засоби обліку, позивачем було нараховано плату у відповідності до розрахунку річної потреби в теплоті на опалення житлових будинків і громадських споруд в житловому селищі Чернігівського ЛВУМГ за рік.

Представником позивача подана заява про направлення копії рішення на адресу філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" , яка задоволена судом.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

Встановив:

18.11.2011 р. між Дочірньою компанією «Укртрасгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (правонаступником якої є позивач відповідно до п.1.2. Статуту публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», затвердженого установчими зборами Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» рішенням від 25.12.2012 року) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг з теплопостачання (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. - 1.3. договору газотранспортне підприємство (позивач) зобов'язується надати споживачу (відповідач) послуги з теплопостачання до магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а споживач зобов'язується своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами з центрального опалення приміщення загальною площею 95,8 квадратних метрів.

Пунктом 2.1 договору визначено, що позивач надає відповідачу послуги з дотримання якісних показників і режимів з центрального опалення (забезпечує своєчасний початок і закінчення опалювального сезону, безперебійне теплопостачання протягом всього опалювального сезону, або в режимі, затвердженому розпорядженням райдержадміністрації).

Відповідно п. 3.1 договору розмір щомісячної плати за надані послуги з теплопостачання становить 3,70 грн. за 1 кв. метр за місяць з ПДВ.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів, справи на виконання умов договору від 18.11.2011р. позивач з грудня 2011 року по 17.07.2013 року надав відповідачу послуги з теплопостачання, щомісячна вартість яких становила 354 грн 46 коп., що підтверджується квитанціями по особовому рахунку №1020101, копії яких додані до матеріалів справи (а.с. 21-33).

У відповідності з пунктом 4.1. договору розрахунок здійснюється не пізніше ніж 10 числа місяця наступного за розрахунковим (розрахунковий період оплати послуг - один календарний місяць).

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивачем 02.12.2013 та 12.05.2014 були направлені відповідачу претензії №2272 та №1042/01 відповідно, про оплату наданих послуг з теплопостачання.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання щодо оплати послуг з теплопостачання виконав частково, оплативши 354,46 грн за грудень 2011 року, що підтверджується банківською випискою від 29.11.2013 року та 1500 грн (банківська виписка від 30.12.2013 року), помилково зазначивши як підставу платежу «за листопад 2013 року».

Суму платежу 1500 грн слід зарахувати в рахунок оплати боргу за січень, лютий, березень, квітень та частину (82 грн 16 коп.) за травень 2012 року. Позивачем без належних правових підстав зараховано 354 грн 46 коп. в рахунок оплати боргу за листопад 2013 року, оскільки: як встановлено рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14.02.2014 по справі №748/3689/13-ц залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15.04.2014, що приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Петрушиною Л.М. Посвідчено, що ОСОБА_5 належить на праві власності майно, що складається з нежитлової будівлі, магазину АДРЕСА_2, та видано йому свідоцтво від 17.07.2013 реєстровий номер 2067.

Відповідно до ст.. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, з 17.07.2013 року відповідач не є власником договірного об»єкту нерухомості та, відповідно, споживачем послуг з теплопостачання за цим об»єктом.

За цих обставин не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення боргу за період з 17.07.2013 року по жовтень 2013 року, включно, в сумі 1234,89 грн.

Доказів сплати вартості послуг з теплопостачання за період з 01.01.2013 року по 17.07.2013 року відповідач не надав.

Заборгованість відповідача за послуги з теплопостачання за період з січня 2013 року по 17 липня 2013 року становить 2309 грн. 71 коп., яка і підлягає стягненню, а позов цій частині вимог - задоволенню.

Заперечення відповідача, щодо оплати послуг з теплопостачання виключно в опалювальний період спростовуються матеріалами справи та договором та не можуть бути взяті як підстава для відмови в позовних вимогах, оскільки: рішенням Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 03.02.2006 погоджено тарифи на водопостачання, водовідведення та теплопостачання по житловому фонду Чернігівському ЛВ УМГ, зокрема, в розмірі 3,70 грн для інших споживачів.

Як вбачається з умов договору про надання послуг з теплопостачання розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладення цього договору становить за встановленими тарифами та нормами 3,70 грн ( за 1 кв.метр/місяць) з ПДВ (п. 3.1 договору).

Розрахунковим періодом для оплати послуг сторони пунктом 4.1 договору визначили один календарний місяць. Щодо опалювального сезону на який посилається відповідач, то ним визначається період надання послуг (п.2.1 договору), а не період платежу.

Пунктом 69 постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» визначено, що розрахунок одноставкових тарифів на послуги з централізованого опалення проводиться шляхом ділення суми річних планованих витрат, що включаються до повної собівартості, та річного планованого прибутку на планований річний обсяг реалізації послуг, визначений річними планами надання послуг відповідно до пункту 52 цього Порядку.

Відповідно до порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з центрального опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.20011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» одноставковим тарифом на теплову енергію є вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості, що реалізується споживачам, визначена як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування, постачання з урахуванням планованого прибутку і не розподілена на умовно-змінну та умовно-постійну частини тарифу.

Розрахунок одноставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання проводиться шляхом ділення суми річних планованих витрат, що включаються до повної собівартості, та річного планованого прибутку на планований річний обсяг реалізації теплової енергії, визначений річними планами виробництва, транспортування та постачання теплової енергії відповідно до пункту 13 Порядку.

Двоставковий тариф на теплову енергію - грошовий вираз двох окремих частин тарифу (умовно-змінної та умовно-постійної):

умовно-змінна частина двоставкового тарифу - вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості, що реалізується споживачам як грошовий вираз змінної частини планованих економічно обґрунтованих прямих витрат на її виробництво, що змінюються прямо (або майже прямо) пропорційно зміні обсягу виробництва теплової енергії з урахуванням планованого прибутку;

умовно-постійна частина двоставкового тарифу - абонентська плата за одиницю (1 Гкал/год.) теплового навантаження об'єктів теплоспоживання як грошовий вираз решти планованих економічно обґрунтованих витрат, що включаються до повної собівартості виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, є постійними і не змінюються прямо (або майже прямо) пропорційно зміні обсягу виробництва теплової енергії з урахуванням планованого прибутку.

Формування двоставкового тарифу на теплову енергію здійснюється шляхом визначення грошового виразу умовно-змінної (вартість 1 Гкал спожитої теплової енергії) та умовно-постійної (абонентська плата за 1 Гкал/год. теплового навантаження) частин тарифу, застосування яких забезпечує планований річний дохід, що дорівнює сумі планованої річної повної собівартості та відповідного планованого річного прибутку, які отримуються за умови застосування одноставкового тарифу, розрахованого відповідно до вимог цього Порядку.

Розрахунок саме річної потреби в теплоті на опалення житлових будинків і громадських споруд в житловому селищі Чернігівського ЛВУМГ надано позивачем до справи.

Відповідно до ст.. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

На день пред'явлення позову строк позовної давності про стягнення заборгованості з грудня 2011 року по грудень 2012 року закінчився.

Крім того, як встановлено матеріалами справи заборгованість за період з грудня 2011 року по травень 2012 року та частина травня 2012 року (в сумі 82 грн 16 коп.) сплачена відповідачем.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення ( ч.3 ст.. 267 Цивільного кодексу України).

Представником відповідача заявлено про застосування позовної давності, зокрема, до вимог про стягнення заборгованості. Заява відповідача прийнята судом.

Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення 2753 грн 52 коп. заборгованості, що виникла за період з травня 2012 року по грудень 2012 року, включно, задоволенню не підлягають, в позові в цій частині вимог повинно бути відмовлено за спливом позовної давності, а в частині вимог про стягнення боргу в сумі 82,16 грн за травень 2012 року та боргу в сумі 272 грн 30 коп. за квітень 2012 року позов задоволенню не підлягає так як цей борг сплачено.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пунктом 7.1. договору визначено, що за прострочення термінів внесення відповідачем платежів за послуги сплачується пеня з розрахунку 0,5% несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ, що діяла у період за який нараховувалась.

Позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення пеню в сумі 579,11 грн за прострочення платежу за період прострочки за період з 11.01.2012 по 09.05.2014.

Відповідно до ст.. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

На день пред'явлення позову строк позовної давності про стягнення штрафних санкцій закінчився.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення ( ч.3 ст.. 267 Цивільного кодексу України).

Представником відповідача заявлено про застосування позовної давності до вимог про нарахування пені. Заява відповідача прийнята судом.

Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення 579,11 грн пені задоволенню не підлягають, в позові в цій частині вимог повинно бути відмовлено.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення 5310,33 грн. інфляційних за період прострочки оплати з лютого 2013 року по лютий 2016 року боргу, що виник з грудня 2011 по листопад 2013 та 598,80 грн - трьох відсотків річних за період прострочки оплати з 05.02.2013 року по 05.02.2016 року боргу, що виник з грудня 2011 по жовтень 2013 р., включно.

Доказів сплати суми інфляційних та трьох відсотків річних відповідач не надав.

Позовні вимоги в частині стягнення відсотків річних та інфляційних підлягають частковому задоволенню в розмірі 191,17 грн річних за період прострочки з 11.02.2013 по 05.02.2016, включно, оплати боргу за період з січня 2013 року по 17.07.2013 року та 1841,60 грн інфляційних за період з лютого 2013 року по січень 2016 року, включно, боргу за період з січня 2013 року по 17.07.2013 року з огляду на вищевикладені обставини.

Тобто, вимоги про сплату інфляційних та 3% річних не підлягають задоволенню як нараховані на суму послуг в період після 17.07.2013 року - коли відповідач не був споживачем послуг теплопостачання та нарахованих на борг, в стягненні якого судом відмовлено за спливом позовної давності. Відповідно до ст.. 266 Цивільного Кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 258,266,267,509,526,530,550,611,625,901,903 Цивільного кодексу України, ст. 193,218,233 Господарського кодексу України, ст.. 49,82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1. Стягнути з ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ - ПІДПРИЄМЦЯ ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 14000 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРТРАНСГАЗ" код 30019801 м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, в особі філії Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", код 23517243, проспект Космонавта Комарова, 44, м. Київ, 03065 (р. 9001 в ПАТ "КБ "Надра" МФО 380764) 2309,71 грн. боргу, 1841,60 грн. інфляційних, 191,17 грн. річних, 455,37 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

2. В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 04.04.2016 року.

Суддя Н.О. Скорик