РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2016Справа №910/2598/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Транселектромонтаж»
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 8074 грн. 74 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Куциба П.М. - керівник;

Денисенко Н.М. - представник за довіреністю б/н від 25.03.2016;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.02.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Транселектромонтаж» з вимогами до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 8074 грн. 74 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення законодавства України та умов Біржової угоди купівлі-продажу від 04.07.2006 не у повному обсязі здійснив оплату за придбаний у позивача товар, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 8074 грн. 74 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 порушено провадження у справі № 910/2598/16 та справу призначено до розгляду на 11.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 25.03.2016.

У судовому засіданні 25.03.2016 представники позивача надали усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 25.03.2016 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чино., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 523.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 25.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закритого акціонерного товариства «Транселектромонтаж», яке змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Транселектромонтаж», із заявою від 19.06.2006, в якій просив дозволу відпустити (продати) автомобіль КАМАЗ 5320 та гарантував оплату (копія заяви долучена позивачем до позовної заяви).

Крім того, позивачем долучено до позовної заяви копію гарантійного листа ОСОБА_1 від 19.06.2006, в якому він зобов'язався перерахувати грошові кошти за автомобіль КАМАЗ 5320 до 01.09.2006.

04.07.2006 між Закритим акціонерним товариством «Транселектромонтаж» (продавець) в особі ОСОБА_4, який діяв на підставі доручення, та громадянином ОСОБА_1 (покупець) в особі брокера ОСОБА_5 брокерської контори № 2 (брокер-покупець), який діяв на підставі договору-доручення від 04.07.2006, укладено Біржову угоду купівлі-продажу, відповідно до умов якої продавець продав, а покупець придбав транспортний засіб (ТЗ) КАМАЗ 5320, № шасі НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_4, рік випуску 1989, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 2 Біржової угоди купівлі-продажу від 04.07.2006 продавець відчужує даний ТЗ покупцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію серії КС №334405 від 14.10.1997.

У пункті 3 Біржової угоди купівлі-продажу від 04.07.2006 сторонами зазначено, що покупець придбав у продавця зазначений ТЗ за 18000 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції станом на дату укладення Біржової угоди купівлі-продажу від 04.07.2006) біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.

Судом встановлено, що вказана Біржова угода купівлі-продажу від 04.07.2006 зареєстрована та товарній біржі, відповідно до відмітки, яка міститься на ній.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст Біржової угоди купівлі-продажу від 04.07.2006, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частин 1 та 4 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Як встановлено судом, у пункті 3 Біржової угоди купівлі-продажу від 04.07.2006 сторонами зазначено, що покупець придбав у продавця зазначений ТЗ за 18000 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що у Біржовій угоді купівлі-продажу від 04.07.2006 сторони не погодили строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати за придбаний у позивача транспортний засіб КАМАЗ 5320.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, суд дійшов висновку, що свій обов'язок з оплати за транспортний засіб КАМАЗ 5320, № шасі НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_4, рік випуску 1989, державний номер НОМЕР_1, відповідач повинен був здійснити 04.07.2006.

Судом встановлено, що відповідач не у повному обсязі здійснив оплату за вказаний автомобіль, сплативши грошові кошти у загальному розмірі 9925 грн. 26 коп., що підтверджується долученими позивачем до позовної заяви копіями квитанції № 49785958 від 20.06.2006 на суму 3000 грн. 00 коп. та банківськими виписками з рахунку позивача від 13.02.2007 (сплата 1000 грн. 00 коп.), від 23.04.2007 (сплата 1000 грн. 00 коп.), від 26.05.2015 (сплата 1925 грн. 26 коп.) та від 29.10.2015 (сплата 3000 грн. 00 коп.).

Таким чином, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 8074 грн. 74 коп., що не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у розмірі 8074 грн. 74 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 8074 грн. 74 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Транселектромонтаж» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 8074 грн. 74 коп. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02217, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) на користь Приватного акціонерного товариства «Транселектромонтаж» (02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, буд. 17; ідентифікаційний код: 01417475) грошові кошти у розмірі 8074 (вісім тисяч сімдесят чотири) грн. 74 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 29.03.2016

Суддя І.М. Отрош