КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р. Справа№ 910/20448/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Федорчука Р.В.

Лобаня О.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 28.03.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Тіс Транс» на рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 (повне рішення складено 12.10.2015)

у справі №910/20448/15 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Тіс Транс»

про стягнення 38 749,45 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі №910/20448/15 позов задоволено повністю.

Стягнуто з ТОВ «Тіс Транс» на користь ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» 27 456,00 грн. основного зобов'язання, 10 722,49 грн. втрат від інфляції та 570,96 грн. 3% річних та 1 827,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ТОВ «Тіс Транс» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі №910/20448/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права.

Згідно з протоколом про автоматизований розподіл судової справи апеляційну скаргу ТОВ «Тіс Транс» на рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі №910/20448/15 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В.

Відповідно до розпорядження секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2016 у зв'язку з перебуванням судді Лобаня О.І. на лікарняному, для розгляду зазначеної вище апеляційної скарги, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г.,судді Гаврилюк О.М., Федорчук Р.В.

Ухвалою від 16.01.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Федорчук Р.В., Гаврилюк О.М. поновлено ТОВ «Тіс Транс» строк на апеляційне оскарження, прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №910/20448/15 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Відповідно до розпорядження секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 у зв'язку з виходом судді Лобаня О.І. з лікарняного, який входить до складу постійної колегії суддів та визначений протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями, змінено склад судової колегії на: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Федорчук Р.В. Лобань О.І.

Ухвалою від 02.03.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Федорчук Р.В. Лобань О.І. апеляційну скаргу ТОВ «Тіс Транс» прийнято до свого провадження.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн» на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити ТОВ «Тіс Транс» у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача брав участь у судових засіданнях, заперечував щодо доводів апеляційної скарги, надавав свої пояснення та просив рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі №910/20448/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Тіс Транс» - без задоволення.

Представник відповідача брав участь в судових засіданнях, підтримував доводи апеляційної скарги, надавав свої пояснення та просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі №910/20448/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.04.2014 між ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» (замовник) та ТОВ «Тіс Транс» (виконавець) укладено договір №155тс на надання автотранспортних послуг.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. договору він регулює взаємовідносини сторін при організації міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом, а також перевезень вантажів територією України. Кількість і найменування товару, адреса завантаження і доставки вказується у товаротранспортних накладних або в інших документах.

Згідно з п. 2.1. договору виконавець зобов'язаний, зокрема, дбайливо ставитися до майна замовника, вживати заходи щодо запобігання шкоди, нести відповідальність за незабезпечення збереження ввіреного йому майна; контролювати правильність завантаження, розміщення та кріплення вантажу у напівпричепі; нести повну матеріальну відповідальність з доставки та збереження наданого до перевезення вантажу.

Пунктами 5.5., 5.6. договору передбачено, що виконавець приймає на себе відповідальність за забезпечення схоронності ввірених йому замовником цінностей, майна, вантажу та грошових коштів. У разі пошкодження, псування, втрати (в тому числі при передачі товару особі, яка не є вантажоотримувачем) товару (його частини) при перевезенні виконавець відшкодовує вартість втраченого (пошкодженого, зіпсованого) товару (його частини), виходячи з його вартості. Вартість втраченого товару визначається у відповідній документації на товар.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом одного року від дати підписання. У випадку відсутності письмового звернення кожної із сторін за 30 днів до закінчення Договору, він автоматично пролонгується на кожний наступний календарний рік. Така пролонгація може здійснюватися неодноразово (п. п. 7.1., 7.2. договору).

13.10.2014 сторонами було оформлено договір-заявку, на виконання якої відповідач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №0711295.

16.10.2014 під час розвантаження товару на складі вантажоодержувача (ТОВ «Рабен Україна») виявлено пошкодження товару, внаслідок чого, за участю водія перевізника складено дефектний акт від 16.10.2014 №15715.

14.11.2014 ТОВ «Марс Україна» (покупець) звернулось до ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» з претензією №412 про відшкодування вартості пошкодження товару (33 короба) на загальну суму 27 456,00 грн., яке відбулось під час перевезення автомобілем АА9591НН вантажу (рахунок-фактура № від 12.10.2014, накладна №) по маршруту Ступино-Велика Димерка.

19.11.2014 ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» звернулось до ТОВ «Тіс Транс» з претензію (№182-п від 18.11.2014) про відшкодування збитків у сумі 27 456,00 грн. в порядку регресу.

Однак, відповідач відшкодування вказаних коштів не здійснив, у зв'язку з чим, у серпні 2015 року ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Тіс Транс» про стягнення 27 456,00 грн. збитків, 10 722,49 грн. інфляційних втрат та 570,96 грн. 3% річних, зазначаючи на те, що відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

При прийнятті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що пошкодження товару сталося з вини вантажовідправника внаслідок некоректного завантаження, про що зазначено в дефектному акті. Також апелянт зазначає, що позивачем не надано суду доказів відшкодування ТОВ «Марс Україна» грошових коштів у сумі 27 456,00 грн. та не доведено наявність вини ТОВ «Тіс Транс» у пошкодженні товару, а тому підстави для відшкодування шкоди на підставі ст. 1191 ЦК України відсутні.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не отримував судові повістки, оскільки вони направлялись не за зареєстрованою адресою місцезнаходження ТОВ «Тіс Транс».

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Судом першої інстанції встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1965 року) визначено, що ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Відповідно до ст. 10 Конвенції відправник несе відповідальність перед перевізником за збиток, заподіяний особам, устаткуванню або іншим вантажам, а також за будь-які витрати, викликані несправною упаковкою вантажу, за винятком випадків, коли дефект був очевидним або відомим перевізнику в момент прийняття вантажу, і він не зробив щодо цього застережень.

Згідно з п. п. 1, 2 ст. 17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Відповідно до п. 4 ст. 17 Конвенції, за умови дотримання п. п. 2-5 ст. 18, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата чи ушкодження вантажу є наслідком особливого ризику, нерозривно пов'язаного, зокрема, з обробкою, навантаженням, складуванням чи вивантаженням вантажу відправником або одержувачем, чи особами, які діють від імені відправника або вантажоодержувача.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб'єктивного права. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Так, судом встановлено і сторонами не заперечується, що на виконання договору-заявки відповідач здійснив перевезення вантажу за маршрутом Ступино-Велика Димерка та під час розвантаження автомобіля виявлено 48 пошкоджених коробів та за результати перепакування кількість коробів браку зменшилось - до 33 коробів.

Відповідно до дефектного акту №15715 від 16.10.2014, який складено вантажоодержувачем (ТОВ «Рабен Україна») за участю водія ТОВ «Тіс Транс», встановлено, що під час розвантаження автомобіля виявлено 48 пошкоджених коробів; пошкодження сталось внаслідок некоректного завантаження із заводу.

В судовому засіданні судом апеляційної інстанції встановлено, що пошкодження товару сталося з вини перевізника, оскільки відповідно до п. 2.1.14. договору виконавець (водій виконавця) повинен контролювати правильність загрузки, розміщення та кріплення вантажів у напівпричепі.

З претензії ТОВ «Марс Україна» вбачається, що за результатами переупаковки бракованого товару кількість коробів браку скоротилась до 33 та сума пошкодженого товару становить 27 456,00 грн. (а. с. 11, 12).

Однак, в матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджують вартість пошкодженого товару. Зокрема, з рахунку-фактури № від 12.10.2014 (а. с. 108) не вбачається яку вартість становить один короб товару, а тому суд позбавлений можливості перевірити правильність визначення розміру вартості пошкодженого товару.

На переконання судової колегії, надана позивачем довідка ТОВ «Марс Україна» не є належним доказом того, що вартість пошкодженого товару становить саме 27 456,00 грн.

Інших належних доказів, які підтверджують вартість пошкодженого товару позивачем суду не надано.

Таким чином, судова колегія вважає, що позивачем не доведено розміру завданої шкоди внаслідок пошкодження товару і суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що довідка ТОВ «Марс Україна» є належним доказом вартості пошкодженого товару.

Згідно з ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Однак, ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» не надано суду жодних доказів, які б підтверджували відшкодування позивачем ТОВ «Марс Україна» збитків на суму 27 456,00 грн.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст. 1191 ЦК України є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» не надано суду доказів здійснення відшкодування шкоди внаслідок пошкодження товару.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення 27 456,00 грн. на підставі ст. 1191 ЦК України.

Таким чином, позов в частині щодо стягнення з відповідача на користь позивача 27 456,00 грн. збитків задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення 27 456,00 грн. збитків, то позовні вимоги щодо стягнення 10 722,49 грн. втрат від інфляції та 570,96 грн. 3% річних за період з 27.11.2014 по 06.08.2015 задоволенню також не підлягають.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, на переконання колегії суддів позивачем не надано докази та належним чином не доведено правомірність позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «Тіс Транс» на користь ТОВ «Партнер Дістрібьюшн» збитків на підставі ст. 1191 ЦК України.

Окрім цього, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що судом першої інстанції поштова кореспонденція (судові повістки) направлялась ТОВ «Тіс Транс» не за зареєстрованою адресою місцезнаходження відповідача.

Так, з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вюачається, що ТОВ «Тіс Транс» знаходиться за адресою: 03148, м. Київ, вул. Сімї Сосніних, буд. 2-а, кв. 188.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що господарським судом міста Києва судові повістки ТОВ «Тіс Транс» направлялись за адресою: 03148, м. Київ, вул. Сім'ї Сосніних, буд. 2-а, без зазначення кв. 188.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що відповідач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи №910/20448/15 судом, оскільки ухвала про порушення провадження у справі, ухвали про відкладення розгляду справи та рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у даній справі не надсилались відповідачу за належною адресою.

Згідно з п. 3.9. вищезазначеної постанови Пленуму необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду (пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з ч. 3 ст. 104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, зокрема, якщо, справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

З огляду на вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що зазначеним вище обставинам місцевий господарський суд не надав належної оцінки, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема, рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі №910/20448/15 прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу ТОВ «Тіс Транс» на рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі №910/20448/15 слід задовольнити, а оскаржуване рішення суду - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Тіс Транс» на рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі №910/20448/15 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі №910/20448/15 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким у задоволенні позову відмовити.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн» (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 355, офіс 325, код 37171990) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Тіс Транс» (03148, м. Київ, вул. Сімї Сосніних, 2-А, кв. 188, код 37962624) 1 339,80 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн» (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 355, офіс 325, код 37171990) в дохід спеціального фонду Державного бюджету України 669,90 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Видачу відповідних наказів доручити господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/20448/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді Р.В. Федорчук

О.І. Лобань