ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

28 березня 2016 року Справа № 921/384/15-г/3

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Кочерової Н.О.,

Саранюка В.І.,

розглянувши касаційну скаргу Тернопільської міської ради на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31 серпня 2015 року у справі № 921/384/15-г/3 Господарського суду Тернопільської області за позовом Прокурора міста Тернополя, м. Тернопіль, до: 1) Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради, м. Тернопіль; 2) Тернопільської міської ради, м. Тернопіль; 3) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Тернопільська область, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, м. Тернопіль, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та зобов'язання повернути нежитлове приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Подана Тернопільською міською радою касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України та підлягає поверненню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

01.11.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон), який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання касаційної скарги до господарського суду на рішення суду (у редакції Закону від 22.05.2015, чинної на момент звернення заявника із касаційною скаргою) ставки судового збору встановлюються у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону).

Отже, Законом передбачено сплату судового збору з касаційних скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

З матеріалів справи вбачається, що позов прокурора міста Тернополя про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та зобов'язання повернути це приміщення було подано у квітні 2015 року. Ціна позову визначена у розмірі 970 284,00 грн.

У редакції Закону України "Про судовий збір" від 12.02.2015, чинної на момент звернення прокурора з позовом у даній справі, ставки судового збору становили: за подання позовної заяви майнового характеру - 2 % ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", у січні 2015 встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1 218,00 грн.

Прокурором заявлено позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та застосування наслідків недійсності правочину шляхом зобов'язання відповідача повернути це нежитлове приміщення вартістю 970 284,00 грн.

Таким чином, предметом спору у даній справі є вимога немайнового характеру про визнання правочину недійсним та вимога майнового характеру про зобов'язання повернути нерухоме майно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 55 ГПК України ціна позову у справах про витребування майна визначається вартістю майна, що витребовується.

Отже, при подачі позовної заяви сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. за вимоги немайнового характеру та 19 405,68 грн. за вимоги майнового характеру, а всього - 20 623,68 грн.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 09.06.2015 у даній справі позов прокурора задоволений, а судові витрати покладено на відповідача-1, зокрема, вирішено стягнути із Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради в дохід Державного бюджету України 1 218,00 грн. судового збору за спір немайнового характеру та 19 405,68 грн. судового збору за спір майнового характеру.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції із скаргою на рішення місцевого господарського суду у даній справі, Тернопільська міська рада сплатила судовий збір у розмірі 609,00 грн. за вимоги немайнового характеру та 9 702,84 грн. за вимоги майнового характеру.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 у справі № 921/384/15-г/3 рішення господарського суду Тернопільської області від 09.06.2015 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Тому при зверненні у лютому 2016 року до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою на постанову апеляційного господарського суду від 31.08.2015 у даній справі заявник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 24 748,42 грн. (1 461,60 грн. за вимоги немайнового характеру та 23 286,82 грн. за вимоги майнового характеру).

Натомість, згідно доданої до касаційної скарги квитанції № 75/КЗ від 18.09.2015 на суму 1 461,60 грн. та платіжного доручення № 146 від 16.02.2016 на суму 974,40 грн. скаржником було сплачено судовий збір у розмірі 2 436,00 грн., тобто за ставкою меншою, ніж передбачено Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч. 3 ст. 1113 ГПК України після усунення обставин, зазначених в пункті 4 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу в загальному порядку та з відповідним клопотанням про відновлення процесуального строку на касаційне оскарження.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Зважаючи на те, що касаційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, скарга не дає підстав для перегляду постанови апеляційного господарського суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Тернопільської міської ради на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31 серпня 2015 року у справі № 921/384/15-г/3 разом з доданими до неї документами повернути скаржнику.

Головуючий суддя: Н.Г. Дунаєвська

Судді: Н.О. Кочерова

В.І. Саранюк