ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. Справа № 922/6209/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В. О. , суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (дов. від 19.02.2013р.), ОСОБА_3 (дов. від 19.02.2013р.)

ГУ Держгеокадастру у Харківській області - Крайник К.О. (дов. від 23.12.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вх. № 462 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2016р. у справі №922/6209/15

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків

до 1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків

2. Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області, м. Харків

треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідачів: 1. ОСОБА_5, м. Харків; 2. ОСОБА_6, м. Харків; 3. ОСОБА_7, м. Харків; 4. ОСОБА_8, м. Харків; 5. ОСОБА_9, м. Харків; 6.ОСОБА_11. Харків

про відновлення порушеного права власності

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.01.2016р. у справі №922/6209/15 (суддя Яризько В.О.) позовні вимоги задоволено. Визнано незаконними та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" № 3690-СГ від 30 грудня 2014 року, № 3691-СГ від 30 грудня 2014 року, № 3692-СГ від 30 грудня 2014 року, № 3693-СГ від 30 грудня 2014 року, № 3694-СГ від 30 грудня 2014 року, № 3695-СГ від 30 грудня 2014 року. Визнано незаконними та скасовано висновки про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок Управління Держземагентства у Харківському районі Харківській області № 212 від 27 лютого 2015 року, № 213 від 27 лютого 2015 року, № 214 від 27 лютого 2015 року, № 215 від 27 лютого 2015 року, № 216 від 27 лютого 2015 року, № 217 від 27 лютого 2015 року. Визнано незаконними та скасовано висновки державної експертизи землевпорядної документації № 0844 від 16 березня 2015 року, № 0845 від 16 березня 2015 року, № 0846 від 16 березня 2015 року, затверджені Головним управлінням Держземагентства у Харківській області. Визнано незаконними та скасовано накази Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність" № 878-СГ від 21 квітня 2015 року, № 884-СГ від 21 квітня 2015 року, № 885-СГ від 21 квітня 2015 року, № 886-СГ від 21 квітня 2015 року, № 887-СГ від 21 квітня 2015 року, № 888-СГ від 21 квітня 2015 року. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн. Стягнуто з Управління Держземагентства у Харківському районі Харківської області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області з рішенням місцевого господарського суду не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати повністю рішення господарського суду від 26.01.2016р. у справі №922/6209/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм ст. 41 Конституції України, ст.ст. 19, 22, 79, 116, 118, 122, 125, 126, 140, 186-1 Земельного кодексу України, ст. ст. 18, 20, Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 321, 640, 792 Цивільного кодексу України, ст. 32 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації». Апелянт зазначає, що Головним управлінням прийнято накази стосовно земельних ділянок, які у встановленому чинним законодавством порядку не надані у власність чи у користування інших осіб, у межах наданих чинним законодавством повноважень, у спосіб, передбачений законом, відтак підстави для їх скасування, а також скасування висновків державної експертизи землевпорядної документації та висновків про погодження документації із землеустрою - відсутні.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 18.02.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд на 10.03.2016р.

04.03.2016р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2518), в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2016р. у справі №922/6209/15 - без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.03.2016р. відкладено розгляд справи на 22.03.2016р.

21.03.2016р. від позивача надійшли клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів (вх. №3058) та вжиття ефективних заходів по виклику в судове засідання третіх осіб (вх. №3059).

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати рішення господарського суду від 26.01.2016р. у справі №922/6209/15 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовити повністю.

Представники позивача проти вимог апеляційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2016р. у справі №922/6209/15 - без змін. Також, підтримали свої клопотання від 21.03.2016р.

Розглянувши клопотання позивача про залучення додаткових доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України та пункту 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин.

Враховуючи, що позивач не обґрунтував неможливість подання вказаних додаткових доказів суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, колегія суддів відмовляє у їх прийнятті.

Стосовно клопотання позивача про вжиття ефективних заходів по виклику в судове засідання третіх осіб, апеляційний господарській суд зазначає наступне.

За положеннями ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно положень ст. 64 Господарського процесуального кодексу України суддя виносить і надсилає сторонам ухвалу про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, в якій вказується, зокрема, про час і місце його проведення. Ухвала надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Як передбачено ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Відповідно п. 3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 18.02.2016р. про прийняття апеляційної скарги до провадження та від 10.03.2016р. про відкладення розгляду справи були надіслані всім учасникам процесу, в тому числі, і третім особам, за адресами, зазначеними в апеляційній скарзі та наявними у матеріалах справи.

До суду апеляційної інстанції повернулися копії ухвал, що були направлені третім особам ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з довідками пошти «за закінченням терміну зберігання». ОСОБА_11 та ОСОБА_6 отримали ухвали суду, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Такі способи виклику в судове засідання, наприклад, як привод або доставлення (як запропонував представник позивача в судовому засіданні), господарський процесуальний закон не передбачає.

Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для належного повідомлення учасників процесу (зокрема, третіх осіб) про час та місце розгляду справи. Однак, треті особи в судове засідання не з'явилися.

Окрім того, суд не визнавав явку вказаних учасників процесу обов'язковою, а їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання позивача про вжиття ефективних заходів по виклику в судове засідання третіх осіб.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

У листопаді 2015р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив відновити його порушене право на багаторічні насадження сад яблуневого в кількості 1498 дерев, що розташований на земельній ділянці площею 12 га вздовж Белгородської траси за межами населених пунктів на території Кулинічівської селищної ради Харківського району Харківської області шляхом визнання незаконними та скасування:

- наказів Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" від 30 грудня 2014 року № 3690-СГ, № 3691-СГ, № 3692-СГ, № 3693-СГ, № 3694-СГ, № 3695-СГ

- висновків про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок Управління Держземагентства у Харківському районі Харківській області від 27 лютого 2015 року № 212, № 213, № 214, № 215, № 216, № 217.

- висновків державної експертизи землевпорядної документації від 16 березня 2015 року № 0844, № 0845, № 0846 затверджених Головним управлінням Держземагентства у Харківській області.

- наказів Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність" від 21 квітня 2015 року № 878-СГ, № 884-СГ, № 885-СГ, № 886-СГ, № 887-СГ, № 888-СГ

Обґрунтовуючи позовну заяву ФОП ОСОБА_1 зазначає, що він є власником багаторічних насаджень - саду яблуневого в кількості 1498 дерев, що розташований на земельній ділянці площею 12 га вздовж Белгородської траси за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області. Вказаний сад було придбано ним у ВАТ «Сад» за договором купівлі-продажу від 06.05.2005р. Враховуючи, що багаторічні насадження є різновидом сільськогосподарських угідь та відносяться до земель сільськогосподарського призначення, на думку позивача, він є землекористувачем вказаних земельних ділянок. А тому, дії відповідачів по винесеню оскаржуваних наказів, затвердженню висновків державної експертизи землевпорядної документації та погодженню проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок призвели до позбавлення позивача права власності на належний йому сад.

В свою чергу, перший відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області прийнято накази стосовно земельних ділянок, які у встановленому чинним законодавством порядку, у межах наданих повноважень, у спосіб, передбачений законом, не надані у власність чи у користування інших осіб, а тому підстави для скасування вказаних наказів та висновків державної експертизи землевпорядної документації, висновків про погодження документації із землеустрою - відсутні.

Другий відповідач, також не визнаючи позовних вимог, посилається на те, що на час отримання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання висновків до вказаних проектів були відсутні будь-які документи, що посвідчували б право власності або права користування земельними ділянками (кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6), а тому передача їх у власність третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 була здійснена правомірно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що при наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, погодженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженні висновків державної експертизи землевпорядної документації та наданні у власність третім особам земельних ділянок кадастрові номери: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_7, відповідачі обмежились лише формальною перевіркою наданих проектів землеустрою, виготовлених Приватним підприємством "Тема", без проведення об'єктивного дослідження та повного аналізу. Зокрема, за висновками суду, відповідачі, не дотримавшись принципів законності, об'єктивності та повноти аналізу, дали оцінку проектам землеустрою вказаних земельних ділянок без проведення їх обстежень у натурі (на місцевості), не взявши до уваги, що на них знаходяться належні позивачу багаторічні насадження, та той факт, що вони розташовані в межах земельних ділянок (кадастрові номери НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, загальною площею 11,9606 га), що були надані в оренду позивачу за рішенням Кулиничівської селищної ради від 16.12.2010 року та на підставі договору оренди землі від 21.12.2010 р. (який суд вважав укладеним), чим порушили його право власності на належні за договором від 06.05.2005 року багаторічні насадження - сад яблуневий в кількості 1498 дерев, який являє собою сільськогосподарське угіддя земель сільськогосподарського призначення.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

06.05.2005 року між позивачем та ВАТ "Сад" було укладено договір купівлі-продажу (т. 1 ас. 16, 17), відповідно до розділу 1 якого ВАТ "Сад" продає, а позивач купує зелені насадження (сад яблуневий) в кількості 1498 дерев (квартал 63), які розташовані на земельній ділянці, площею 12 га, в тому числі під плодовими насадженнями 10,074 га вздовж Бєлгородської траси біля земельної ділянки покупця), надалі по тексту договору - "товар". Земельна ділянка, на якій розташований товар згідно кадастрової карти має інвентарний номер 63 і визначена на копії кадастрової карти, що є невід'ємною частиною цього договору.

30.12.2014р. Головним управління Держземагентства у Харківській області було видано накази «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою»:

- № 3690-СГ, яким надано гр. ОСОБА_5 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження), для ведення особистого селянського господарства;

- № 3691-СГ, яким надано гр. ОСОБА_9 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (сіножаті), для ведення особистого селянського господарства;

- № 3692-СГ, яким надано гр. ОСОБА_7 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження), для ведення особистого селянського господарства;

- № 3693-СГ, яким надано гр. ОСОБА_8 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження), для ведення особистого селянського господарства;

- № 3694-СГ, яким надано гр. ОСОБА_6 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження), для ведення особистого селянського господарства;

- № 3695-СГ, яким надано гр. ОСОБА_11 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження), для ведення особистого селянського господарства.

27.02.2015р. Управлінням Держземагентства у Харківському районі надано висновки про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок:

- № 214 - гр. ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження);

- № 216 гр. - ОСОБА_9 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,6257 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь;

- № 217 - гр. ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,6257 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження);

- № 212 - гр. ОСОБА_8 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження);

- № 213 - гр. ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,6257 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження);

- № 215 - гр. ОСОБА_11 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження).

16.03.2015р. Головним управління Держземагентства у Харківській області затверджено висновки державної експертизи землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок:

- № 0844 - гр. ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження);

- № 0845 - гр. ОСОБА_8 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження);

- № 0846 - гр. ОСОБА_11 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га за рахунок земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження).

21.04.2015р. Головним управління Держземагентства у Харківській області було видано накази "Про затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність":

- № 887-СГ, яким затверджено розроблений ПП "Тема" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства (код згідно з КВЦПЗ - 01.03) загальною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області та передано у власність гр. ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_1, розташовану за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження), для ведення особистого селянського господарства (код згідно з КВЦПЗ - 01.03);

- № 878-СГ, яким затверджено розроблений ПП "Тема" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_9 для ведення особистого селянського господарства (код згідно з КВЦПЗ - 01.03) загальною площею 1,6257 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області та передано у власність гр. ОСОБА_9 земельну ділянку площею 1,6257 га з кадастровим номером НОМЕР_2, розташовану за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (сіножаті), для ведення особистого селянського господарства (код згідно з КВЦПЗ - 01.03);

- № 888-СГ, яким затверджено розроблений ПП "Тема" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства (код згідно з КВЦПЗ - 01.03) загальною площею 1,6257 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області та передано у власність гр. ОСОБА_7 земельну ділянку площею 1,6257 га з кадастровим номером НОМЕР_5, розташовану за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження), для ведення особистого селянського господарства (код згідно з КВЦПЗ - 01.03);

- № 886-СГ, яким затверджено розроблений ПП "Тема" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_8 для ведення особистого селянського господарства (код згідно з КВЦПЗ - 01.03) загальною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області та передано у власність гр. ОСОБА_8 земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_3, розташовану за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження), для ведення особистого селянського господарства (код згідно з КВЦПЗ - 01.03);

- № 884-СГ, яким затверджено розроблений ПП "Тема" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_6 для ведення особистого селянського господарства (код згідно з КВЦПЗ - 01.03) загальною площею 1,6257 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області та передано у власність гр. ОСОБА_6 земельну ділянку площею 1,6257 га з кадастровим номером НОМЕР_7, розташовану за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження), для ведення особистого селянського господарства (код згідно з КВЦПЗ - 01.03);

- № 885-СГ, яким затверджено розроблений ПП "Тема" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_11 для ведення особистого селянського господарства (код згідно з КВЦПЗ - 01.03) загальною площею 2,0000 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області та передано у власність гр. ОСОБА_11 земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_4, розташовану за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (багаторічні насадження), для ведення особистого селянського господарства (код згідно з КВЦПЗ - 01.03).

Позивач посилається на те, що вказані земельні ділянки, надані у власність третім особам, розташовані в межах земельних ділянок, на яких знаходяться належні йому багаторічні насадження, а саме - сад яблуневий в кількості 1498 дерев.

На підтвердження співпадіння земельних ділянок, на яких знаходяться зелені насадження (сад яблуневий) в кількості 1498 дерев, із земельними ділянками, наданими у власність третім особам, позивач посилається на лист ТОВ "Інститут правового консалтингу" вих. №30-Д від 18.08.2015 р. (т.1 ас.130-132).

Рішенням Кулиничівської селищної ради від 26.12.2005 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по оформленню права оренди СПДФО ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 12 га, розташованої в межах с. Затишшя вздовж Бєлгородської траси" (т. 2 ас. 28) було надано дозвіл на виготовлення позивачу технічної документації по оформленню права оренди на земельну ділянку площею 12 га для ведення сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кулиничівської селищної ради в межах с. Затишшя вздовж Бєлгородської траси.

Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди позивача на земельну ділянку, розташовану в с. Затишшя Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області, була розроблена у 2006 році ДП "Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою". Розроблена технічна документація отримала позитивні висновки Харківського районного відділу земельних ресурсів від 11.07.2006 року. (т.2 ас. 29-57).

Рішенням 3-ї сесії VI скликання Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області від 16.12.2010 року було, зокрема, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки позивача загальною площею 11,9606 га для ведення сільськогосподарського виробництва в с. Затишшя та передано в довгострокову оренду вказану земельну ділянку терміном на 49 років, наказано позивачу укласти договір оренди, використовувати земельну ділянку у відповідності до проекту землеустрою (т. 2 ас. 59).

21.12.2010р. Управлінням Держкомзему у Харківському районі Харківської області надано висновок №355-д щодо договору оренди землі між Кулиничівською селищною радою та ФОП ОСОБА_1, у п. 2 якого зазначено, що до використання земельної ділянки, площею 11,9606 га, наданої в оренду ФОП ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах населеного пункту с. Затишшя на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області, приступити після проведення державної реєстрації договору оренди землі Харківським районним відділом ХРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України».(т.2 ас.58).

21.12.2010 року між позивачем (орендар) та Кулиничівською селищною радою (орендодавець) було укладено договір оренди землі (т. 2 ас.60, 61), відповідно до пункту 1 якого орендодавець на підставі рішення ІІІ сесії VI скликання Кулиничівської селищної ради від 16.12.2010 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах населеного пункту с. Затишшя на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області. Згідно з пунктами 2, 8 вказаного договору оренди землі, в оренду передається земельна ділянка, загальною площею 11,9606 га, у тому числі: садів - 10,0751 га, пасовищ - 1,6231 га, під господарськими шляхами та прогонами - 0,2624 га., договір укладено на 49 років. Відповідно до п. 19 договору оренди передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5 - денний термін після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передачі. Цей договір набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 40 договору оренди землі).

Однак, договір оренди землі від 21.12.2010 року не був зареєстрований у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 210 Цивільного кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Частиною 2 статті 792 Цивільного кодексу України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакції закону станом на час укладення договору) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

Враховуючи викладене, укладений між позивачем та Кулиничівською селищною радою договір оренди землі від 21.12.2010 року не набрав чинності (юридичної сили), а у позивача не виникло право оренди (користування) земельною ділянкою.

Недоречними колегія суддів вважає посилання місцевого господарського суду на висновки Верховного Суду України, зроблені в постанові від 19.02.2014р. у справі №6-162цс13, оскільки викладена у ній правова позиція стосувалася визначення моменту, з якого зареєстрований у встановленому законом порядку договір оренди землі може вважатися укладеним.

Доводи позивача та суду першої інстанції щодо неможливості проведення державної реєстрації договору оренди землі через наявність корупційних діянь службових осіб на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області, а також посилання на лист Харківської місцевої прокуратури № 6 № 04-48-157-15 від 31.12.2015 р. (т.2 ас. 66), колегія суддів не може вважати обґрунтованими, по-перше, за відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин (зокрема, враховуючи презумпцію невинуватості - відповідного вироку суду в кримінальному провадженні або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які б набрали законної сили, та встановлювали б обставини щодо питань чи мали місце діяння та якими особами вони вчені). По-друге, державну реєстрацію договору оренди землі мало проводити ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України", а не орган місцевого самоврядування, про притягнення посадової особи якого до кримінальної вдповідальності йдеться у вищевказаному листі Харківської місцевої прокуратури № 6.

Посилання представників позивача на те, що у 2010 році він звертався до ХРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» щодо проведення державної реєстрації договору оренди від 21.12.2010р., однак відповіді ним не було отримано, є також неспроможними, оскільки постановою Кабінету Міністрів України N 2073 від 25 грудня 1998 р. затверджено "Порядок державної реєстрації договорів оренди землі" (чинний станом на час виникнення правовідносин), п.п. 11-18 якого передбачено, що Державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обгрунтований висновок про відмову у такій реєстрації і передає реєстраційну справу відповідно виконавчому комітету сільської, селищної та міської ради, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям за місцем розташування земельної ділянки для засвідчення факту державної реєстрації або відмови у такій реєстрації. Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи.

Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди).

Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком.

Книга записів державної реєстрації договорів оренди землі ведеться окремо в розрізі кожної сільської, селищної, міської ради, а також у розрізі Київської, Севастопольської міської державної адміністрації. Книга прошнуровується, засвідчується підписами сільського, селищного, міського голови та начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів і скріплюється печатками.

Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації. Рішення про відмову у державній реєстрації приймає у 10-денний термін голова відповідної ради або голова Київської, Севастопольської міської державної адміністрації.

До рішення додається обгрунтований висновок державного органу земельних ресурсів про таку відмову. Рішення про відмову у державній реєстрації може бути оскаржено у судовому порядку. Один зареєстрований примірник договору оренди зберігається у реєстраційній справі, яка передається до архіву державного органу земельних ресурсів, другий передається орендарю, а третій - орендодавцю. У разі внесення змін до договору оренди він підлягає перереєстрації.

Перереєстрація, а також поновлення договорів оренди проводиться в порядку, встановленому для їх державної реєстрації. Про результати державної реєстрації договору оренди відповідний державний орган земельних ресурсів повідомляє заявника.

Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах N 174 від 02.07.2003 затверджено "Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель" (чинний станом на час виникнення правовідносин), п. 2.4 якого передбачено, що Територіальний орган земельних ресурсів у 10-денний термін з дня отримання оформленого бланка державного акта на право власності на земельну ділянку (державного акта на право постійного користування земельною ділянкою) або договору оренди землі перевіряє наявність на титульному аркуші технічної документації відмітки про приймання обмінного файла, зміст реєстраційної картки, відповідність відомостей, що містить реєстраційна картка та оформлений бланк державного акта на право власності на земельну ділянку (державного акта на право постійного користування земельною ділянкою) або договору оренди землі, до технічної документації (реєстраційної справи) та передає бланки державного акта на право власності на земельну ділянку (державного акта на право постійного користування земельною ділянкою) або договору оренди землі з реєстраційними картками оператору (реєстратору) за актом приймання-передавання. Надані документи повертаються виконавцю робіт на доопрацювання у разі:відсутності відмітки про приймання обмінного файла; наявності розбіжностей між відомостями, що містять реєстраційна картка, оформлений бланк державного акта на право власності на земельну ділянку (державного акта на право постійного користування земельною ділянкою) або договору оренди землі та технічна документація (реєстраційна справа). Достовірність відомостей, які відображені в технічній документації (реєстраційній справі), реєстраційній картці та бланку державного акта на право власності на земельну ділянку (державного акта на право постійного користування земельною ділянкою) або договору оренди землі, при відсутності розбіжностей, засвідчується в реєстраційній картці підписом керівника територіального органу земельних ресурсів з зазначенням прізвища та ініціалів та скріплюється печаткою.

З часу укладення договору фактично пройшло п'ять років, тобто сплили всі можливі передбачені законодавством (наприклад, Законом України "Про звернення громадян") строки по розгляду його звернень, а з боку позивача не надано жодних доказів, які б свідчили про його дії, спрямовані на відстоювання порушених прав (оскарження дій або бездіяльності осіб, до повноважень яких входило питання розгляду звернення по реєстрації договору оренди землі).

Окрім того, згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ст. 21 Закону України «Про оренду землі»).

Тому, якщо позивач вважав, що незареєстрований у встановленому законодавством порядку договір оренди від 21.12.2010р. є укладеним, таким, що набув чинності, та є підставою для користування земельною ділянкою, то він повинен був сплачувати оренду плату за договором (земельний податок).

Проте, докази, які б свідчили про здійснення позивачем оплати за користування земельною ділянкою (тобто були спрямовані на виконання зобов'язань за договором), в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів також звертає увагу, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, не вирішив долю позовних вимог щодо відновлення порушеного права власності позивача на багаторічні насадження сад яблуневого в кількості 1498 дерев, що розташований на земельній ділянці площею 12 га вздовж Белгородської траси за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області, оскільки всупереч положенням ст. 84 Господарського процесуального кодексу України резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить відповідного висновку.

З приводу вказаних позовних вимог апеляційний господарський суд зазначає наступне.

По-перше, згідно пункту 1 розділу ІІ договору купівлі - продажу від 06.05.2005 року за згодою сторін продаж здійснений за ціною 950000 грн. Відповідно до пункту 1 розділу 3 договору сума за договором повинна бути сплачена повністю в термін до 09.06.2005р. Право власності на товар переходить до покупця з моменту повного розрахунку (п. 3 розділу 3 договору). Продавець зобов'язаний передати товар покупцю за актом прийому - передачі протягом 3-х днів з моменту повної оплати товару (п.1 розділу 4 договору).

Проте, матеріали справи не містять доказів оплати товару (дерев яблуневих) та не містять акту - передачі вказаного товару.

Таким чином, матеріалами справи не доведено перехід до покупця (позивача) права власності на товар (зелені насадження - сад яблуневий в кількості 1498 дерев).

По-друге, за матеріалами справи, спірні земельні ділянки, на яких розташовані багаторічні насадження, знаходяться за межами населених пунктів на території Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області та відносяться до земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь.

Згідно положень ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать, у тому числі, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться (частина 2 ст. 79 Земельного кодексу України в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу від 06.05.2005 року).

Згідно з ч. 3 ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Таким чином, багаторічні насадження не можуть розглядатися, як окремий об'єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. (До вказаного висновку прийшов Верховний Суд України у постанові від 25.02.2015 по справі №6-14цс15.). А тому, відчуження багаторічних насаджень як окремого об'єкту права власності без земельної ділянки суперечить вказаним положенням чинного законодавства.

По-третє, згідно з частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На час укладення договору купівлі-продажу від 06.05.2005 року спірні земельні ділянки, на яких розташовані багаторічні насадження, знаходилися у державній власності та перебували в оренді у ВАТ "Сад" на підставі договору оренди землі, укладеного з Харківською районною державною адміністрацією від 10.12.2004 року, зареєстрованого у ХРФДП "ЦДЗК" від 29.12.2004 за №18 (т. 2 ас. 27, 34).

А тому, в силу положень ст. 79 Земельного кодексу України та ст. 373 Цивільного кодексу України право державної власності на земельну ділянку поширювалося в її межах на багаторічні насадження, які на ній знаходяться.

По-четверте, відповідно пункту 4 договору купівлі-продажу від 06.05.2005р. зелені насадження - дерева яблуневі (як предмет договору) належать продавцеві як правонаступнику "Радгоспу "ХТЗ" на праві приватної власності та перебувають на бухгалтерському обліку продавця.

Однак, перебування багаторічних насаджень на балансі підприємства не може вважатися підтвердженням права власності на ці насадження, оскільки баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна і не свідчить про знаходження майна у власності (володінні) підприємтства (організації). До вказаного висновку прийшов Верховний Суд України у постанові від 25.02.2015 по справі №6-14цс15.

Таким чином, ВАТ "Сад" не будучи власником вказаних багаторічних (зелених) насаджень (саду яблуневого), оскільки вони належали державі, як власнику земельної ділянки, на якій вони розташовані, відповідно не мало права розпоряджатися ними. А тому, ФОП ОСОБА_1 не міг набути права власності на багаторічні (зелені) насадження (сад яблуневий) на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.2005р.

Враховуючи викладене, відсутні як підстави вважати наявність у позивача суб'єктивного права, на захист якого він звернувся до суду, так і відповідно вважати таке право порушеним. А тому, не можуть бути задоволені вимоги про відновлення порушеного права.

Навіть, якщо вважати, що позивач набув би право власності на багаторічні (зелені) насадження за договором купівлі-продажу від 06.05.2005р., вказане не свідчило б про набуття ним яких-небудь прав на земельну ділянку, окільки відповідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Однак, позивачем не доведено наявності будь-якого зареєстрованого за ним у встановленому законодавством порядку права на земельну ділянку.

Статтею 6 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що землеустрій базується на принципі дотримання законності.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" № 1808-IV від 17.06.2004 року завданням державної експертизи землевпорядної документації є, зокрема, підготовка об'єктивних та обґрунтованих висновків державної експертизи.

Статтею 5 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" № 1808-IV від 17.06.2004 року визначено основні принципи державної експертизи землевпорядної документації: законність; незалежність і компетентність при проведенні державної експертизи; об'єктивність досліджень об'єктів державної експертизи; повнота аналізу та обґрунтованість висновків державної експертизи; врахування досягнень науково-технічного прогресу, встановлених стандартів, норм і правил технічної та екологічної безпеки, інших нормативно-правових актів, міжнародних угод; відповідальність за достовірність і повноту аналізу, обґрунтованість висновків державної експертизи.

За положеннями ст. 393 Цивільного кодексу України за позовом власника майна судом може бути визнаний незаконним та скасований лише той правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника.

Відповідно ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Враховуючи встановлені судом обставини відсутності у позивача права користування спірною земельною ділянкою, колегія суддів не вбачає в діях відповідачів порушень чинного законодавства при прийнятті оспорюваних наказів та висновків, пов'язаних із розпорядженням земельними ділянками.

Виходячи зі змісту ст. ст. 34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює обставини справи у відповідності до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та приймає рішення за результатами оцінки всіх доказів, які були визнані судом як належні та допустимі.

На підставі викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, скасування рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2016р. у справі №922/6209/15 та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 85, 91, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2016р. у справі №922/6209/15 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повний текст постанови складено 28.03.16р.

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.

Суддя Шевель О. В.