ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

29.03.2016 Справа № 908/823/16

за позовом: Приватного підприємства «Галенерго» (79020, м. Львів, пр-т В. Чорновола,

буд. 73)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю НВО «ПІВДЕНЕНЕРГО ГРУП» (69121, АДРЕСА_1)

про стягнення 40 966 грн. 46 коп.

суддя Немченко О.І.

ВСТАНОВИВ:

29.03.2016 р. до канцелярії господарського суду Запорізької області надійшли матеріали позовної заяви Приватного підприємства «Галенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю НВО «ПІВДЕНЕНЕРГО ГРУП» про стягнення боргу за договором поставки № 71 від 26.08.2014 року у сумі 40 966 грн. 46 коп., яким було присвоєно номер справи 908/823/16.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає поверненню без розгляду на підставі пункту 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, виходячи з наступного:

Пунктом 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви, що подається до господарського суду, мають бути додані документи, які підтверджують направлення сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 19 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Пунктом 61 Правил встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Ч.2 ст. 34 ГПК України закріплено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 року місцезнаходження юридичної особи це адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

У випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"). У випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання. (п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Ч. 1, ст.16 та ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 року закріплено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Отже, враховуючи вищенаведені норми та вимоги Господарського процесуального кодексу України, належним доказом направлення сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів є оригінал опису вкладення із зазначенням у ньому адреси-місцезнаходження відповідача та заповнений відповідно до переліку додатків, долучених до позовної заяви.

Як встановлено судом, п. 14 додатків до позовної заяви як доказ направлення позовної заяви на адресу відповідача додано: оригінал фіскального чека від 16.11.2015 року та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 570 зі штемпелем на якому вказана дата 24.11.2015 року із зазначенням адреси адресата пр-т Леніна, 224, а/с 3921.

Враховуючи вищенаведене суд не може прийняти дані докази надані позивачем у якості належних доказів відправлення копії позовної зави відповідачу, оскільки у фіскальному чеку та рекомендованому повідомленні не зазначено що саме відправлено позивачем. Так, виходячи з наданого фіскального чеку від 16.11.2015 та рекомендованого повідомлення від 24.11.2015 року суд робить висновок, що позивачем взагалі не надсилалась копія позовної заяви № 35 від 16.03.2016 року з додатками на адресу відповідача, оскільки сама позовна заява датується 16.03.2016 року, а фіскальний чек та рекомендоване повідомлення датуються листопадом 2015 року, отже докази відправлення датуються раніше аніж складена позовна заява № 35 від 16.03.2016 року.

Крім того, у рекомендованому повідомленні адресатом зазначається ТОВ НВП «Південенерго Груп» пр-т Леніна, 224, а/с 3921.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, найменуванням відповідача як субєкта господарювання (юридичної особи) є: Товариство з обмеженою відповідальністю НВО «ПІВДЕНЕНЕРГО ГРУП», а місцезнаходженням відповідача як субєкта господарювання (юридичної особи) є 69121, АДРЕСА_1. Тобто позивачем невірно вказане найменування відповідача та адреса місцезнаходження відповідача у рекомендованому листі.

Також суд звертає увагу, що невірна назва відповідача також вказана у вступній частині позовної заяви.

Не надання заявником належного доказу, який би свідчив про надсилання на адресу місцезнаходження відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів, є безумовним порушенням приписів ст. 56 Господарського процесуального кодексу України та прямим порушенням процесуальних прав відповідача бути обізнаним у предметі та підставах позову, а також принципу рівності та змагальності, що перешкоджатиме відповідачеві у наданні необхідних доказів, обґрунтованих вимог і заперечень.

Наданий заявником оригінал фіскального чека від 16.11.2015 року та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 570 зі штемпелем на якому вказана дата 24.11.2015 року із зазначенням адреси адресата пр-т Леніна, 224, а/с 3921, суд не може прийняти як належний доказ, в розумінні норм Господарського процесуального кодексу України, направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до позову документів. Інших доказів належного направлення сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів позивачем не надано.

Відповідно до п. 3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відсутність належних доказів направлення позовної заяви та додатків до неї на адресу відповідача є підставою для повернення позову згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом Розділів VIII, IX ГПК України всі без виключення вказані в них вимоги до позовної заяви та відомості є обовязковими для зазначення позивачем у позовній заяві, їх обовязковість встановлена законодавцем і не може залежати від бажання особи, що звертається до суду, можливості подальшого зясування цих відомостей судом після відкриття провадження у справі та під час підготовки справи до розгляду тощо.

Вказані норми носять імперативний характер і не підлягають ігноруванню стороною чи судом з посиланням на будь-які субєктивні висновки та обставини.

На підтвердження цього висновку свідчить і ст. 4-1 ГПК України, згідно якої господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Позовна заява підлягає поверненню заявникові без розгляду.

При цьому, суд зауважує, що у відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, повернення заяви.

Керуючись ч. 1 ст. 56, п. 2 ч.1 ст. 57, п. 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути заявникові без розгляду.

Додаток на адресу позивача у справі: матеріали позовної заяви на 23 аркушах, у т.ч.: позовна заява 35 від 16.03.2016 року оригінал на 3 аркушах; оригінал фіскального чека від 16.11.2015 року на 1 аркуші; оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 570 зі штемпелем на якому вказана дата 24.11.2015 року на 1 аркуші, платіжне доручення № 2663 від 17.03.2016 року оригінал на 1 аркуші; платіжне доручення № 1826 від 10.11.2015 року оригінал на 1 аркуші; інші додатки до позовної заяви.

Суддя О.І. Немченко