ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р.Справа № 915/1918/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання Представники сторінБогатиря К.В. Воронюка О.Л., Мишкіної М.А. Герасименко Ю.С. у судове засідання не з'явились.
розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва
на ухвали господарського суду Миколаївської області
від 11.01.2016р., 26.01.2016р.
у справі№ 915/1918/15 (суддя Ржепецький В.О.)
за заявою кредитора до боржника розпорядник майнаТовариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт» Приватного акціонерного товариства «ЗАНГАС-НГС» Демчук О.М.
пробанкрутство

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва подано до господарського суду Миколаївської області у справі про банкрутство заяву про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 6677,33 грн. В заяві кредитор просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог, посилаючись на норму ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 11.01.2016р. відмовлено Управлінню Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; повідомлено кредитора про недоліки заяви про визнання кредиторських вимог; встановлено строк для усунення недоліків заяви до 25.01.2015р.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.01.2016р. відмовлено Управлінню Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; заяву Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 6677,33 грн. та додані до неї документи всього на 26 аркушах повернуто без розгляду.

10.03.2016р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на ухвали господарського суду Миколаївської області від 11.01.2016р. та 26.01.2016р., в якій скаржник просить скасувати ухвали господарського суду Миколаївської області від 11.01.2016р. та 26.01.2016р. у справі № 915/1918/15 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог у сумі 6677,33грн. до ПрАТ «ЗАНГАС-НГС», прийняти заяву та направити для розгляду до господарського суду Миколаївської області.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт посилається на наступне:

- станом на 25.02.2015р. (дату затвердження бюджету) Пенсійний фонд України та його органи були звільнені від сплати судового збору згідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла до 01.09.2015р.), тому бюджетом Пенсійного фонду України на 2015 рік кошти на сплату судового збору передбачені не були;

- відсутність в УПФУ коштів на сплату судового збору зумовлюється також й тим фактом, що управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва є державною неприбутковою установою, яка здійснює діяльність у сфері обов'язкового соціального страхування, на підтвердження чого суду були надані виписка з ЄДРПОУ від 10.07.2014 № 1360/04.3-10 та лист ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 02.07.2013 № 25/10/14-04-15-02;

- кабінетом Міністрів України не забезпечено відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору, згідно вимог розділу «Прикінцеві положення» Закону України від 22.05.2015р. № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», у зв'язку з чим у тимчасовому кошторисі УПФУ на 1 квартал 2016року, кошти на сплату судового збору не передбачені, що позбавило УПФУ можливості сплатити судовий збір у строк встановлений судом.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд встановив наступне.

16.11.2015р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт» до господарського суду Миколаївської області надійшла заява від 11.11.2015р. про порушення провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «ЗАНГАС-НГС».

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 23.11.2015р. зазначену заяву прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 07.12.2015р.

За результатами підготовчого засідання, ухвалою суду від 21.12.2015р.:

- порушено провадження у справі №915/1918/15 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «ЗАНГАС-НГС»;

- визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Євротрубпласт»;

- введено процедуру розпорядження майном боржника Приватного акціонерного товариства «ЗАНГАС-НГС» ;

- розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Демчука Олександра Миколайовича;

- зобов'язано оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства «ЗАНГАС-НГС».

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства «ЗАНГАС-НГС» (номер публікації: 26496, дата публікації: 21.12.2015 13:31). Граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника визначено протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі по тексту - Закон про банкрутство) конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. До заяви в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника. Господарський суд зобов'язаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього Закону та Господарського процесуального кодексу України, про що виноситься ухвала, в якій зазначається дата розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону про банкрутство, господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Закону.

30.12.2015р. Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва в межах встановленого строку подано до господарського суду Миколаївської області заяву про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 6 677,33грн. та звільнення його від сплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог. Доказів оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі кредитор до суду не надав.

Відповідно до ст. 24 Закону про банкрутство, господарський суд не пізніше п'яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього Закону. У разі якщо заяву конкурсного кредитора подано без дотримання вимог частини третьої статті 23 цього Закону, господарський суд письмово повідомляє заявника про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 11.01.2016р. було відмовлено Управлінню Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; у відповідності до ст. 24 Закону повідомлено кредитора про недоліки заяви про визнання кредиторських вимог в частині відсутності доказів оплати судового збору та встановлено строк для усунення недоліків заяви до 25.01.2015р.

20.01.2016р. до господарського суду Миколаївської області надійшов лист Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва, в якому Пенсійний фонд повідомляє, що ухвалу суду від 11.01.2016р. отримав, однак враховуючи той факт, що управління не може виконати вимоги ухвали суду з незалежних від управління причин, а саме у зв'язку з невиконанням Кабінетом Міністрів України вимог розділу «Прикінцеві положення» Закону України від 22.05.2015р. № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яке полягає в не забезпеченні відповідним фінансуванням державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору, тому управління просить звільнити від сплати судового збору та прийняти до розгляду заяву про визнання кредиторських вимог. До листа Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва додано тимчасовий кошторис на І квартал 2016р.

Частинами 2 та 3 ст. 24 Закону про банкрутство передбачено, якщо конкурсний кредитор усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. В іншому випадку суд виносить ухвалу про повернення заяви. Повернення заяви з підстав, передбачених цією статтею, не перешкоджає повторному зверненню до суду у цій же справі, якщо порушення усунуто в межах строку, встановленого частиною першою статті 23 цього Закону.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 26.01.2016р. було відмовлено Управлінню Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; заяву Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 6677,33 грн. та додані до неї документи всього на 26 аркушах повернули без розгляду.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та повертаючи без розгляду заяву Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва з грошовими вимогами до боржника, господарський суд зазначив, що кредитор не навів обґрунтованих підстав та не надав відповідних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору; наведені ж кредитором обставини, а саме: відсутність у тимчасовому кошторисі управління на 01 квартал 2016 року коштів для сплати судового збору, а також те, що управління є неприбутковою державною установою - не мають характеру виключних.

Однак, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення без розгляду заяви про визнання кредиторських вимог колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованим, оскільки:

Частинами 1, 2 статті 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Держава різними правовими засобами забезпечує захист прав і свобод людини і громадянина в особі органів законодавчої, виконавчої і судової влади та інших державних органів, які здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Положення частини другої статті 8 Конституції України визначають, що її норми є нормами прямої дії.

Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Це конституційне право не може бути скасованим (частина друга статті 22 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Громадянин має право безперешкодно звернутися до суду за захистом своїх прав і свобод.

Аналіз положень статей 8, 55, 64 Конституції України дає підстави стверджувати, що право на судовий захист належить до основних невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина. Зокрема, положення частини другої статті 64 не допускають обмеження права на судовий захист навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану. Це повністю відповідає Загальній декларації прав людини, за якою кожен, у разі порушення його основних прав, наданих конституцією і законом, має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами (стаття 8). Також кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру (стаття 6 частина 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Згідно Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011 зазначено, що окрім іншого, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь у районах, містах, районах у містах, а також управлінь у містах та районах щодо:

- забезпечення додержання підприємствами, установами, організаціями та громадянами актів законодавства про пенсійне забезпечення;

- забезпечення надходжень від сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ведення обліку цих надходжень, інших коштів відповідно до законодавства, забезпечення ведення реєстру застрахованих осіб;

- здійснення контролю за додержанням законодавства, про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів за достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством;

- стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів;

- застосовування фінансових санкцій, передбачених законом.

При цьому, наділення державою органів Пенсійного фонду повноваженнями, що реалізуються через процесуальні права та обов'язки сторони у справі про банкрутство (в даному випадку конкурсного кредитора), в тому числі обов'язок сплати судового збору за звернення до суду, який покладено на органи Пенсійного фонду Законом України «Про судовий збір» (в редакції, що діє з 01.09.2015р.), поряд з не визначенням механізму реалізації права на звернення до суду, в тому числі на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, за відсутності внаслідок не передбачення в Державному бюджеті України на 2015 та 2016 роки коштів на видатки органів Пенсійного фонду по сплаті судового збору, до моменту фактичного виділення і надходження цільових коштів на спеціальні рахунки органу Пенсійного фонду, не може вважатись перешкодою для реалізації цих прав, адже, норма ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлює окрім іншого право суду на відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пункт 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» передбачає, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Господарський суд вправі вчинити дії, про які йдеться у статті 8 Закону, і зі своєї ініціативи з наведенням в ухвалі відповідних мотивів.

Відтак, для забезпечення реалізації Пенсійним фондом прав, передбачених Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 384/2011 та виконання приписів ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» щодо захисту майнових прав конкурсного кредитора у справі про банкрутство шляхом прийняття до розгляду господарським судом його заяви з грошовими вимогами до боржника, а також враховуючи доводи Пенсійного фонду щодо обставин відсутності коштів на сплату судового збору, відсутності правових підстав для їх самостійного залучення з іншого, не державного, джерела фінансування, суд першої інстанції не був позбавлений можливості на підставі приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочити сплату судового збору до винесення судового рішення.

Що стосується ухвал суду про відмову у задоволенні клопотань про звільнення від сплати судового збору, то колегія суддів підтримує висновки господарського суду з цього питання, оскільки:

До заяви про визнання кредиторських вимог (наданої суду 30.12.2015р.), в якій Пенсійний фонд клопоче про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування даного клопотання додано лист № 25/10/14-04-15-02 від 02.07.2013р. Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області та кошторис Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на 2015рік. Згідно листа № 25/10/14-04-15-02 від 02.07.2013р. Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва внесено до Реєстру неприбуткових установ та організацій з 23.09.1998року. Кошторис Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на 2015рік, підтверджує факт відсутності фінансування Пенсійного фонду на сплату судового збору.

20.01.2016р. Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва подано господарському суду Миколаївської області лист №962/10 від 19.01.2016, в якому управління просить суд звільнити його від сплати судового збору та додатково долучено копію тимчасового кошторису на І квартал 2016року, відповідно до якого управлінню витрати на сплату судового збору також не передбачені.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. Саме такі рекомендації викладено для господарських судів у пункті 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України».

Із вказаного вбачається, що наявність доказів щодо відсутності цільового фінансування органу державної влади з Державного бюджету України на оплату судового збору не є достатньою підставою для звільнення цього органу від виконання передбаченого законом обов'язку про сплату судового збору в установленому порядку та розмірі, але може бути підставою для відстрочення (розстрочення) сплати судового збору господарським судом за клопотанням сторони або зі своєї ініціативи в порядку ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвали господарського суду Миколаївської області від 11.01.2016р. та 26.01.2016р. в частині відмови Управлінню Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору винесені у відповідності з нормами закону. Ухвала господарського суду від 11.01.2016р. в частині повідомлення заявника про недоліки, які містяться у заяві, та встановлення строку для усунення цих недоліків, також в повній мірі відповідає вимогам ст. 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», тому законні підстави для скасування або зміни вказаних ухвал саме в цій частині у Одеського апеляційного господарського суду відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на ухвали господарського суду Миколаївської області від 11.01.2016р., 26.01.2016р. підлягає частковому задоволенню, а саме: ухвалу господарського суду Миколаївської області від 11.01.2016р. слід залишити без змін, ухвалу господарського суду Миколаївської області від 26.01.2016р. слід скасувати в частині повернення без розгляду заяви №24263/07 від 29.12.2015р. Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва з направленням матеріалів оскарження ухвали до господарського суду Миколаївської області на стадію прийняття до розгляду заяви Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання кредиторських вимог.

Судові витрати за подання і розгляд апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (була надана відстрочка оплати судового збору) в порядку ст. 49 ГПК України підлягають віднесенню на апелянта шляхом стягнення їх до Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 101 - 106 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 11.01.2016р. залишити без змін.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 26.01.2016р. скасувати в частині повернення без розгляду заяви №24263/07 від 29.12.2015р. Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 6677,33 грн.

В частині відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору ухвалу господарського суду Миколаївської області від 26.01.2016р. залишити без змін.

Матеріали оскарження ухвали направити до господарського суду Миколаївської області на стадію прийняття заяви Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання кредиторських вимог.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (54018, Миколаївська обл., м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 55-Е; ; інші відомості в матеріалах оскарження відсутні) до спеціального фонду Державного бюджету України 2679,60грн. судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційні скарги на постанови (ухвали) апеляційного господарського суду подаються в порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ч. 3 ст. 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Л. Воронюк

М.А. Мишкіна