КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Справа№ 910/29316/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Маркович В.О. довіреність № б/н від 19.10.15

від відповідача: Кривенко С.Г. довіреність № 18-02025/81854 від 29.10.15

від третьої особи: Канюк Я.Ю. довіреність № 434 від 30.08.14

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестаналітик"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26 січня 2016 року

у справі №910/29316/15 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестаналітик"

до Національного банку України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк"

про визнання договору застави припиненим та відсутності права застави,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестаналітик" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання договору застави № 58/АВ-1 від 30.10.2008 р., укладеного між Національним банком України, Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестаналітик" припиненим та визнання відсутнім у Національного банку України права застави за договором застави № 58/АВ-1 від 30.10.2008 р. застави припиненим та відсутності права застави (а.с.12-19).

26 січня 2016 року рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/29316/15 (повний текст рішення складено та підписано 10 лютого 2016 року) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю (а.с. 110-113).

22 лютого 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестаналітик" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 26 січня 2016 року у справі №910/29316/15, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26 січня 2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 березня 2016 року, для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестаналітик" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/29316/15 від 26 січня 2016 року визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Суліма В.В., Рудченка С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04 березня 2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестаналітик" на рішення Господарського суду міста Києва від 26 січня 2016 року у справі №910/29316/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Суліма В.В., Рудченка С.Г., справу призначено до розгляду на 29 березня 2016 року.

24 березня 2016 року від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 28 березня 2016 року, у зв'язку з перебуванням судді Сулім В.В. на лікарняному, для розгляду справи №910/29316/15, сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Агрикової О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28 березня 2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестаналітик" на рішення Господарського суду міста Києва від 26 січня 2016 року у справі №910/29316/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Агрикової О.В.

У судовому засідання 29 березня 2016 року представник ТОВ "Інвестаналітик" надав суду пояснення, в яких просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду міста Києва 26 січня 2016 року у справі №910/29316/15 та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Національного банку України у судовому засіданні 29 березня 2016 року надав суду пояснення, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" у судовому засіданні 29 березня 2016 року надав суду пояснення, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

30 жовтня 2008 року між Національним банком України (далі - кредитор, відповідач) та Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - третя особа, позичальник), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", було укладено Кредитний договір № 58 (далі - Кредитний договір), згідно якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 100 000 000,00 грн. на строк з 30.10.2008 р. по 26.10.2009 р. з оплатою 15,00 % річних. (а.с. 26-30).

Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором заставодавці - ТОВ "Інвестаналітик", ТОВ "Український венчурний капітал", ТОВ "Українська компанія розвитку проектів" надають кредитору в заставу прості акції за номінальною вартістю 129 526 833,00 грн., про що з власниками акцій укладаються окремі договори застави.

На виконання зазначених положень Кредитного договору, з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором від 30 жовтня 2008 року № 58 між Національним банком України, ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" та ТОВ "Інвестаналітик" було укладено договір застави № 58/АВ-1 від 30 жовтня 2008 року (а.с. 21-23).

Відповідно до п.1.1. Договору застави, з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором від 30 жовтня 2008 року № 58 на суму 100 000 000 грн. зі строком повернення 26.10.2009 р. з оплатою 15,00 % річних, заставодавець передає в заставу заставодержателю прості іменні акції ТОВ "Інвестаналітик" за загальною балансовою вартістю 54 172 429,00 грн. в кількості 54172429 шт., номінальною вартістю 54 172 429,00 грн.

В зв'язку з внесенням змін до Кредитного договору Додатковим договором від 10.12.2009 р., між позивачем, відповідачем та третьою особою було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 від 10.12.2009 р. до Договору застави № 58/АВ-1, яким п.1.1. договору викладено в наступній редакції: "З метою забезпечення виконання зобов'язань позивальника за кредитним договором від 30 жовтня 2008 року № 58 на суму 100 000 000 грн. зі строком повернення з 26.10.2009 р. та сплатою процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України плюс 0,5 процентного пункту, заставодавець передає в заставу заставодержателю прості іменні акції ТОВ "Інвестаналітик" в кількості 54172429 шт. за загальною балансовою вартістю 54 172 429,00 грн." (а.с. 24-25).

З огляду на ту обставину, що кредитне зобов'язання було змінене без згоди заставодавця (позивача), який є майновим поручителем, що на його думку збільшило його можливу відповідальність, позивач вважав, що його зобов'язання перед відповідачем за договором застави є припиненими на підставі положень ч.1 ст. 559 ЦК України. Також позивач зазначав, що внаслідок укладання додаткових договорів було змінено істотні умови кредитного договору, тому вважав, що зобов'язання за Кредитним договором № 58 припинилися внаслідок укладання додаткових договорів, за якими виникли нові зобов'язання внаслідок новації за ст. 604 ЦК України, а зобов'язання за договором застави та право застави є такими, що припинились відповідно до ч.1 ст. 593 ЦК України. Що і стало підставою для звернення з позовом.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або декілька осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Натомість відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України "Про заставу" заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, зокрема така, що випливає з договору кредиту.

Підставами припинення права застави, які передбачені ст. 593 ЦК України, є: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрата предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізація предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що порука і застава є окремими самостійними способами забезпечення зобов'язання, і зміна основного зобов'язання за кредитним договором не припиняє право застави і не може бути підставою для припинення забезпеченого заставою основного зобов'язання.

У пункті 4.1.8. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 р. № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" зазначено, що у застосуванні статті 559 ЦК України слід враховувати, що ця норма не поширюється на правовідносини майнової поруки (застави), яка є окремим видом забезпечення виконання зобов'язання. Застава регулюється нормами параграфа 6 (статті 572- 593) глави 49 ЦК України та Законами України "Про іпотеку" і "Про заставу".

Підстави припинення майнової поруки безпосередньо врегульовано окремими нормами цивільного законодавства, а тому не можна вдаватися до аналогії закону і застосовувати норми, які регулюють підстави припинення інших видів забезпечення виконання зобов'язання, - незалежно від ступеню їх подібності.

Як вже зазначалось, предметом застави за спірним договором є прості іменні акції в кількості 54 172 429 штук за номінальною вартістю 54 172 429,00 грн.

Відповідно до п.1.4. Договору застави до повного погашення кредиту та процентів за користування ним заставодавець не має права без відома застовадержателя відчужувати заставлені прості іменні акції, передавати їх в іншу заставу третій особі.

Відповідно до п. 4.2 Договору застави, цей договір набуває чинності з часу перерахування коштів на рахунок Позичальника і діє до повного виконання сторонами свої зобов'язань.

Таким чином, заставою забезпечені зобов'язання за Кредитним договором до повного його виконання.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про заставу" та ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Доказів повернення кредиту та припинення Кредитного договору належним виконанням на час розгляду справи суду не надано.

Отже, Кредитний договір є чинним, не припинений належним виконанням, тому і підстави для припинення застави за п. 1 ч.1 ст. 593 ЦК України відсутні.

Крім того, у постанові Верховного Суду України у справі від 17.09.2014 р. № 6-109цс14 зазначено, що застава (іпотека) і порука є різними видами забезпечення зобов'язань, тому норми, які регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК України), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем. оскільки він відповідає перед заставодержателем за виконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст. 583 ЦК України, ч.2 ст. 11 Закону України "Про заставу", на які посилається позивач, визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

За статтею 546 ЦК України порука та застава визначені як окремі види забезпечення зобов'язань. Поручитель і майновий поручитель є суб'єктами різних за змістом правовідносин. Правовий статус поручителя і майнового поручителя врегульовано окремо, із суттєвими видовими відмінностями, достатніми для вирішення спорів за їхньої участі шляхом безпосереднього застосування відповідних норм чинного законодавства.

Застава є способом забезпечення зобов'язань, регулювання якого здійснюється положеннями § 6 гл. 49 ЦК України (ст. ст. 572 - 593) та Законом України "Про заставу" і до правовідносин за участі майнового поручителя не підлягають застосуванню положення § 3 гл. 49 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 16 жовтня 2012 р. у справі № 3-43гс12).

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції ч. 1 ст. 12 Закону України "Про заставу", а також те, що внаслідок укладення додаткових договорів про внесення змін до Кредитного договору було змінено істотні умови кредитного договору, а тому припинилось первинне зобов'язання за Кредитним договором і відповідно до ст. 604 ЦК України виникло нове (новація), а відповідно припинилось зобов'язання, що виникло з Договору застави.

За змістом ч. 2 ст. 604 ЦК України характерною ознакою новації є не зміна частини первісного зобов'язання, а укладення між тими ж сторонами нового зобов'язання (новація), що і є підставою для припинення попереднього зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2014 р. у справ № 3-119гс14.

Додаткові договори до Кредитного договору від 30.10.2008 р. № 58 від 23.12.2010 р., від 22.01.2013 р., від 01.07.2013 р., від 28.05.2014 р., таких ознак не містять.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що доводи позивача є непереконливими, такими, що не відповідають приписам законодавства, спростовуються матеріалами справи та встановленими по справі обставинами, а у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування позовної давності, про яку було заявлено відповідачем, оскільки судом не встановлено спливу строку позовної давності для звернення з даним позовом.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 ГПК України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду міста Києва від 26 січня 2016 року у справі № 910/29316/15 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестаналітик" на рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/29316/15 від 26 січня 2016 року задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестаналітик" на рішення Господарського суду міста Києва від 26 січня 2016 року у справі № 910/29316/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26 січня 2016 року у справі № 910/29316/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/29316/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

С.Г. Рудченко