ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Справа № 907/242/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді М.І.Хабіб

суддів О.В. Зварич

ОСОБА_1

при секретарі Угриновська І.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Готельно-туристичний комплекс "Інтурист-Закарпаття",б/н від 08.02.2016 (вх.№01-05/765/16 від 12.02.2016)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2016

у справі № 907/242/15

за позовом: Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода», м. Ужгород

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття», м. Ужгород

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород

про зобовязання укласти договір

за участю представників:

позивача: ОСОБА_2 (довіреність №121 від 27.01.2016);

відповідача: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 26.01.2016);

третьої особи: не зявився (належно повідомлений)

Апеляційну скаргу прийнято до провадження ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2016, розгляд апеляційної скарги призначено на 15.03.2016.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 у даній справі розгляд справи відкладено на 29.03.2016.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття» про зобовязання укласти договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації редакції КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода».

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до ст.19 ЗУ « Про питну воду та питне водопостачання» послуги з водопостачання надаються споживачам на підставі договору. Позивач надіслав відповідачу два примірники договору №35/15 від 30.01.2015 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації м. Ужгорода. Відповідно до п.4.11 договору, в редакції запропонованій позивачем, площа території абонента, з якої відводяться дощові та снігові стоки, згідно з листами Департаменту міського господарства №1923/24 від 13.01.2015 та №1923/14-12 від 23.01.2015 та договору оренди від 30.03.2011 становить 14 918 кв. м: площа водонепроникних поверхонь (включаючи площу дахів та поверхонь, які не відносяться до щебеневих, брукованих та газонів) 10 538 кв. м, з використанням коефіцієнту 0,7; площа газонів 4 380 кв. м, з використанням коефіцієнту 0,1.

20.02.2015 відповідач повернув запропонований позивачем проект договору з протоколом розбіжностей, в якому вказав, зокрема, що площа території абонента, з якої відводяться дощові та снігові стоки (площа дахів та поверхонь, які не відносяться до щебеневих, брукованих та газонів) згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.03.2009 становить 2 432 кв. м з коефіцієнтом 0,7 (п. 4.11 договору).

Позивач вказує, що на підставі договору оренди від 11.02.2011 №112 відповідачу надана в оренду земельна ділянка на пл. Кирила та ОСОБА_4,5 площею 14 918 кв.м для обслуговування майнового комплексу, строк дії договору встановлено до 11.02.2021. Разом з тим, рішенням міської ради від 31.05.2013 № 919 відповідачу надано дозвіл на розроблення проекту відведення та поділ земельної ділянки площею 14 918 кв.м на дві земельні ділянки: площею 13857 кв м та площею 1061 кв м для будівництва та обслуговування туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, а саме обслуговування майнового комплексу ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття». Таким чином, вказана в договорі площа земельної ділянки, з якої позивач здійснює відведення стічних вод, відповідає площі, якою користується відповідач.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 29.04.2015, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 у справі №907/242/15, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.09.2015 у справі №907/242/15 касаційну скаргу КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» задоволено, рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.04.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 у даній справі скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Закарпатської області.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, суд касаційної інстанції вказав, що суди попередніх інстанцій відмовили у задоволенні позову з посиланням на те, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту порушеного права. Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначила, що суд не повинен формально підходити до вирішення спору, при прийнятті рішення мають бути встановлені дійсні обставини справи, а рішення має не лише по формі, а й по суті, бути законним. Вказав, що точність юридичного формулювання: "зобов'язати укласти договір у редакції позивача (відповідача)" чи "визнання договору укладеним в редакції позивача (відповідача)" не може завадити суду розглянути переддоговірний спір та реалізувати право позивача (передбачене ст.ст. 55,124 Конституцією України та п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР) на судовий розгляд. Крім того, зазначив, що відповідно до п.9.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.12 №6 "Про судове рішення", у резолютивній частині рішення про спонукання укласти договір зазначаються умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору, наприклад: "Вважати договір (найменування договору) укладеним на умовах поданого (найменування позивача) проекту цього договору", а в разі необхідності - з викладенням у рішенні умов (пунктів) договору повністю або в певній частині. Відтак дійшов висновку, що суди безпідставно самоусунулися від вирішення спору.

За результатами нового розгляду справи Господарський суд Закарпатської області прийняв рішення від 27.01.2016 у справі №907/242/15 (суддя Русняк В.С.), яким позов задоволив. Визнав укладеним КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» та ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття» договір №35/15 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації на умовах поданого КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» проекту цього договору. Присуджено до стягнення з ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття» на користь КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» 1 218грн судового збору.

Рішення мотивоване ст.ст. 179, 181, 187 ГК України, ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627, 628, 638, 642, 643 ЦК України, ст. 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06. 2008 зі змінами №131 від 27.03.2012, Правилами приймання стічних вод підприємств і організацій у комунальну систему каналізації м. Ужгород, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 132 від 20.04.2011.

При задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що укладення договору про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення є обовязковим в силу закону, що запропонований позивачем договір в цілому відповідає умовам типового договору, затвердженого Правилами приймання стічних вод підприємств і організацій у комунальну систему каналізації м. Ужгород № 132 від 20.04.2011. Суд встановив, що 30.03.2011 Управління майна Ужгородської міської ради та відповідач уклали договір оренди земельної ділянки площею 14 918 кв. м, яку відповідач використовує для своєї господарської діяльності. Строк дії вказаного договору встановлений до 11.02.2021. При цьому суд відхилив заперечення відповідача щодо відсутності у нього площ, вказаних позивачем, з яких відводяться снігові та дощові стоки, виходячи з чинності названого договору оренди, який сторонами не розірваний та не визнаний недійсним в судовому порядку. Крім того, суд вказав, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2015 у справі № 907/257/15, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.08.2015, позов ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист Закарпаття» задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Ужгородської міської ради в частині припинення дії договору оренди щодо земельної ділянки площею 0.1061 га для обслуговування майнового комплексу відповідача та відведення земельної ділянки площею 0.0996 га третій особі.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2016 у даній справі скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі скаржник стверджує, зокрема, що визначена позивачем площа водовідведення 14 918 кв. м не відповідає дійсним обставинам з огляду на прийняття Ужгородською міською радою рішень щодо частини цієї земельної ділянки та передачі її у володіння іншій особі. Вказує, що рішеннями Господарського суду Закарпатської області від 29.04.2015 у справі №907/242/15 та від 25.05.2015 у справі №907/257/15 встановлено відсутність у відповідача вказаної земельної ділянки у розмірі 14 918 кв. м. Вважає, що договір оренди від 30.03.2011 перестав існувати, оскільки перестав існувати кадастровий номер :15:001:0016 на земельну ділянку площею 14 918 кв.м за адресою пл. Кирила та ОСОБА_4,5 у м. Ужгороді внаслідок утворення двох земельних ділянок, яким присвоєно інші кадастрові номери: ділянці № 1 площею 1, 3857 га присвоєно кадастровий номер :15:001:0159, ділянці №2 площею 0, 1061га присвоєно кадастровий номер :15:001:0158.

Вважає, що суд першої інстанції прийнявши рішення: « вважати укладеним КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» та ПАТ «Готельно-туристичний комплекс «Інтурист-Закарпаття» договір №35/15 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації на умовах поданого КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» проекту» вийшов за межі позовних вимог, заявлених позивачем, оскільки останній просив зобовязати відповідача укласти договір.

Крім того, вказує, що у позовній заяві позивач неправильно вказав свою назву (замість «Комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода», вказав «Комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного Господарства м. Ужгорода»), не повністю вказав адресу відповідача (не вказав номера будинку), тому суд мав повернути позову заяву без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів скаржника, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, вказує, що за інформацією Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради існує заборона щодо внесення будь-яких змін до договору оренди від 30.03.2011, укладеного Управлінням майна міста та відповідачем, предметом якого є земельна ділянка площею 14 918 га за адресою пл. Кирила та ОСОБА_4, 5 і який укладений для обслуговування майнового комплексу ВАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття» строком до 11.02.2021. Стверджує, що рішенням Господарського суду Закарпатської області та постановою Львівського апеляційного господарського суду у справі №907/257/15 встановлено, що поділені рішенням міської ради №1857/24-12 від 13.09.2013 ділянки № 1 площею 1, 3857 га та ділянка №2 площею 0, 1061га належать відповідачу на праві строкового платного володіння на умовах договору оренди.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2016 у даній справі скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача підтримав доводи, викладені у запереченні на апеляційну скаргу, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.03.2009 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22252732 від 24.03.2009 ВАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття»є власником будівлі готелю (гостиниці) «Закарпаття», яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Кирила і ОСОБА_4, 5( т.1, а.с. 32,33).

У травні 2013 року ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття» (правонаступник ВАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття») звернувся до позивача листами №100 та №180 від 13.05.2013 про розірвання договору на постачання води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації від 01.01.2000 у звязку з тим, що ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття» та ТОВ « Комплекс «Закарпаття» укладено договір оренди приміщення від 01.07.2012, і споживачем води, яка постачається до готелю, є ТОВ «Комплекс «Закарпаття», тому просив з 14.05.2013 укласти відповідний договір з ТОВ «Комплекс «Закарпаття».

14.05.2013 КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» та ТОВ «Комплекс «Закарпаття» був укладений договір №118/13/05-13 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації, за умовами якого водопостачання та водовідведення здійснюється по обєкту приміщення готелю в м. Ужгород, пл. Кирила і ОСОБА_4, 5, що знаходиться в абонента на правах оренди згідно з договором оренди від 01.07.2012.

У грудні 2014 року ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття» звернувся до позивача з листом №197 від 16.12.2014 про укладення з ним з 01.01.2015 договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації (м. Ужгород, пл. Кирила і ОСОБА_4, 5). В цьому листі відповідач повідомив, що йому на праві власності належать приміщення площею 2 432 кв.м. Жодних інших обєктів та земельних ділянок підприємство у власності не має.

На запит позивача від 21.01.2015 №73 Департамент міського господарства Ужгородської міської ради надав позивачу договір оренди землі від 30.03.2011, укладений Управлінням майном міста Ужгородської міської ради (орендодавець) та ВАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття» (орендар), за умовами якого на підставі рішення IV сесії VI скликання Ужгородської міської ради від 11.02.2011 №112 орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування майнового комплексу, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Кирила і ОСОБА_4, 5 під кадастровим № :15:001:0016. В оренду передається земельна ділянка площею 14 918 кв. м, на якій знаходяться обєкти нерухомого майна: майновий комплекс (п.2.1, 2.2 договору). Договір укладено строком до 11 лютого 2021 року (п.3.1).Договір нотаріально посвідчений 30.03.2011, зареєстрований у реєстрі за № 344. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у м. Ужгород, про що у Державному реєстрі вчинено запис від 01.04.2011 за № 00007 (том 1, а.с. 26-28).

Позивач надіслав відповідачу проект договору №35/15 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації від 30.01.2015. За умовами пункту 4.11 запропонованого позивачем проекту договору площа території абонента, з якої відводяться дощові та снігові стоки, згідно з листами Департаменту міського господарства №1923/24 від 13.01.2015 та №1923/14-12 від 23.01.2015 та договору оренди від 30.03.2011 становить 14 918 кв. м: площа водонепроникних поверхонь (включаючи площу дахів та поверхонь, які не відносяться до щебеневих, брукованих та газонів) 10 538 кв. м, з використанням коефіцієнту 0,7; площа газонів 4 380 кв. м, з використанням коефіцієнту 0,1 (а.с. 11-16).

Відповідач надіслав позивачу лист від 18.02.2015 вих. №19 та протокол розбіжностей до вказаного договору, в якому запропонував пункт 4.11 договору викласти у такій редакції: площа території абонента, з якої відводяться дощові та снігові стоки (площа дахів та поверхонь, які не відносяться до щебеневих, брукованих та газонів) згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.03.2009 складає 2 432 кв. м, з використанням коефіцієнту 0,7. У вказаному листі відповідач вказав, що рішенням сесії Ужгородської міської ради від 20.09.2013 за №1051 припинено дію договору оренди землі з ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття» (том 1, а.с. 22-24).

Решта розбіжностей, викладених відповідачем у протоколі розбіжностей до запропонованого позивачем договору №35/15, не стосувалася суті умов договору, а стосувалася назви посади та прізвища керівника відповідача ( в преамбулі договору замість «... в особі голови правління ОСОБА_5М.» в протоколі відповідач вказав « … в особі генерального директора ОСОБА_6»), описки в номері розділу 3 договору ( відповідач вказав розділ 4); в розділі 17 договору замість «Голова правління ОСОБА_5», відповідач вказав « Генеральний директор ОСОБА_6».

З матеріалів справи вбачається, що при новому розгляді справи судом першої інстанції на виконання ухвали суду від 15.10.2015 позивач подав уточнену редакцію договору № 35/15 ( т.1, а.с. 200-205), в якому умови договору залишилися незмінними, описка виправлена.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з п.1.18 рішення сесії міської ради №919 від 31.03.2013 ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття» надано дозвіл на розроблення проекту відведення та на поділ земельної ділянки площею 1, 4918 га на дві земельні ділянки площею 1,3857 га та площею 0,1061 га на пл. Кирила і ОСОБА_4, 5. Пунктом 1.11 рішення сесії міської ради №1111 від 24.10.2013 внесено зміни до наведеного вище рішення та визнано таким, що втратив чинність, виклавши у новій редакції, а саме: ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття» надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо розподілу земельної ділянки на земельні ділянки площею 1,3857 га та площею 0,1061 га на пл. Кирила і ОСОБА_4, 5 з подальшою передачею в оренду . Пунктом 2.2 рішення сесії міської ради від 24.10.2013 № 1108 затверджено ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття» технічну документацію з землеустрою на земельну ділянку площею 1,3857 га на пл. Кирила і ОСОБА_4, 5 та вирішено надати її в оренду строком до 23.10.2023. Станом на 13.01.2015 відповідач не звернувся до Ужгородської міської ради з проханням належного оформлення договірних відносин (том 1, а.с. 29).

В листі Управління Держземагенства в Ужгородському районі Закарпатської області від 03.11.2015 № 19-709-0.2-8458/2-15 вказано, що в ході проведеної державної реєстрації від 19.09.2013 кадастровий номер :15:001:0016 земельної ділянки площею 1,4918га переведено в архів, ділянці № 1 площею 1, 3857 га присвоєно кадастровий номер :15:001:0159, ділянці №2 площею 0, 1061га присвоєно кадастровий номер :15:001:0158. При перевірці даних, які постійно надходять від МінЮсту в порядку обміну електронної інформації про зареєстровані речові права, ніякої інформації щодо припинення іншого речового права на ділянку за кадастровим номером :15:001:0016 або реєстрація іншого речового права на земельні ділянки № 1 площею 1, 3857 га кадастровий номер :15:001:0159 та ділянки №2 площею 0, 1061га кадастровий номер :15:001:0158 за адресою пл. Кирила і ОСОБА_4, 5 не надходило(т.1, а.с. 215)

На підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.08.2014 № 308/18384/13-а Реєстраційною службою Ужгородського міськрайонного управління юстиції 29.08.2014 внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про заборону Ужгородській міській раді приймати будь-які рішення щодо зміни умов договору оренди від 30.30.2011 (р.н. 00007 від 01.04.2011) земельної ділянки площею 1,4918 га, яка знаходиться за адресою; м. Ужгород, пл. Кирила і ОСОБА_4, 5, кадастровий номер :15:001:0016, укладеного з ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття»; заборонено Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради укладати додаткову угоду про внесення змін до вказаного договору оренди; заборонено РС Ужгородського МРУЮ вносити відомості щодо зміни умов договору оренди від 30.30.2011( р.н. 00007 від 01.04.2011)( т.1, а.с. 101).

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2015 у справі №907/257/15, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.08.2015, визнано протиправними та скасовано пункт 1.2 рішення Ужгородської міської ради від 20.09.13 №1051 "Про припинення дії договорів оренди земельних ділянок" в частині припинення дії договору оренди відкритому акціонерному товариству "Готельно - туристичному комплексу "Інтурист - Закарпаття" земельної ділянки площею 0,1061 га для обслуговування майнового комплексу на пл. Кирила і ОСОБА_4, 5 та. пункт 20 рішення Ужгородської міської ради від 19.12.13 №1176 "Про зміни та скасування рішень міської ради" в частині припинення публічному акціонерному товариству "Готельно - туристичному комплексу "Інтурист - Закарпаття" права користування земельною ділянкою площею 0,1061 га (том 1, а.с. 166-179, 223-228).

З матеріалів справи вбачається, що зміни до договору оренди землі від 30.30.2011 ( р.н. 00007 від 01.04.2011) не вносились, земельна ділянка площею 1,4918 га, яка є предметом оренди за цим договором, чи її частина, не вилучалися з користування відповідача, право користування земельною ділянкою на підставі названого договору оренди зареєстроване за відповідачем.

Дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 6 вказаної статті встановлено, що суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

Відповідно до п. 2.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 із змінами від 27.03.2012 №131, договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно з ст. 4 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» споживачами питної води є юридична або фізична особа, яка використовує питну воду для забезпечення фізіологічних, санітарно-гігієнічних, побутових та господарських потреб.

Статтею 19 цього Закону передбачено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору, зокрема, з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем.

Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний, зокрема, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 20.04.2011 №132 затверджено Правила приймання стічних вод підприємств і організацій у комунальну систему каналізації м. Ужгорода, та затверджено типовий Договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації м. Ужгорода, якими встановлено, що для укладення чи переукладення договору підприємство зобовязане надати водоканалу, зокрема, копію документа, що підтверджує право власності на землю, обєкт та/ або копію договору оренди ( п.5.5 Правил);обсяги дощових та снігових опадів, що потрапляють у комунальну каналізацію, визначаються по площах території підприємства (абонента) ( п.4.8,4.9 типового Договору).

Відповідач є споживачем питної води, отже укладення договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення є обовязковим в силу закону.

На виконання вказаних вимог закону позивач надіслав відповідачу два примірники типового договору, які відповідач не підписав, а повернув з протоколом розбіжностей, в якому не погодився, зокрема, з вказаною в договорі площею території 14 918 кв м, з якої відводяться дощові та снігові стоки (п.4.11).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, надіслані позивачем примірники договору відповідають типовому договору, затвердженому рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 20.04.2011 №132 .

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про те, що вказана позивачем в договорі площа водовідведення 14 918 кв. м не відповідає дійсним обставинам, оскільки за договором оренди землі від 30.03.2011 відвідачу передана в оренду земельна ділянка площею 14 918 кв м за кадастровим № :15:001:0016, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Кирила і ОСОБА_4, 5, для обслуговування майнового комплексу. Вказаний договір укладено строком до 11 лютого 2021 року.

На підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.08.2014 № 308/18384/13-а Реєстраційною службою Ужгородського міськрайонного управління юстиції 29.08.2014 внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про заборону Ужгородській міській раді приймати будь-які рішення щодо зміни умов договору оренди від 30.30.2011 (р.н. 00007 від 01.04.2011) земельної ділянки площею 1,4918 га, яка знаходиться за адресою; м. Ужгород, пл. Кирила і ОСОБА_4, 5, кадастровий номер :15:001:0016, укладеного з ПАТ «ГТК «Інтурист-Закарпаття»; заборонено Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради укладати додаткову угоду про внесення змін до вказаного договору оренди; заборонено РС Ужгородського МРУЮ вносити відомості щодо зміни умов договору оренди від 30.30.2011( р.н. 00007 від 01.04.2011).

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25.05.2015 у справі №907/257/15, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.08.2015, визнано протиправними та скасовано рішення Ужгородської міської ради від 20.09.13 №1051 в частині припинення дії договору оренди відкритому акціонерному товариству "Готельно - туристичному комплексу "Інтурист - Закарпаття" земельної ділянки площею 0,1061 га для обслуговування майнового комплексу на пл. Кирила і ОСОБА_4, 5 та рішення Ужгородської міської ради від 19.12.13 №1176 в частині припинення публічному акціонерному товариству "Готельно - туристичному комплексу "Інтурист - Закарпаття" права користування земельною ділянкою площею 0,1061 га (пункт 20).

Посилання скаржника на рішення суду від 29.04.2015 у даній справі (№ 907/242/15) безпідставні, оскільки це рішення суду скасоване постановою Вищого господарського суду України від 17.09.2015.Судовими рішеннями у справі №907/257/15 встановлено чинність договору оренди землі від 30.03.2011 ( р.н. 00007 від 01.04.2011) та не встановлено вилучення у відповідача земельної ділянки площею 14 918 кв. м чи її частини, тому посилання відповідача на ці судові рішення як на докази відсутності у нього в користуванні ( оренді) земельної ділянки площею 14918 кв м є безпідставними.

Матеріалами справи підтверджено, що зміни до договору оренди землі від 30.30.2011 ( р.н. 00007 від 01.04.2011) не вносились, земельна ділянка площею 1,4918 га на пл. Кирила і ОСОБА_4, 5 в м. Ужгороді, яка є предметом оренди за цим договором, чи її частина, не вилучалися з фактичного користування відповідача, договір оренди є чинним, право користування земельною ділянкою площею 1,4918 га зареєстроване за відповідачем.

Доводи скаржника про вихід суду за межі позовних вимог колегія суддів апеляційного суду відхиляє, як безпідставні, оскільки, як розяснено у п. 9.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» № 6 від.03.2012, у рішенні про спонукання укласти договір господарський суд вказує умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору, наприклад: "Вважати договір (найменування договору) укладеним на умовах поданого (найменування позивача) проекту цього договору", а в разі необхідності - з викладенням у рішенні умов (пунктів) договору повністю або в певній частині.

Доводи відповідача про те, що суд мав повернути позовну заяву без розгляду, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Інші доводи скаржника не беруться до уваги як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції,покладених в основу рішення та не спростовують правомірності рішення суду першої інстанції про визнання укладеним договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації на умовах поданого позивачем проекту цього договору

Відповідно до ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції про задоволення позову законним та обгрунтованим.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не доведено, доказів не подано наявності підстав, передбачених ст. 104 ГПК України, для скасування чи зміни рішення та для задоволення апеляційної скарги.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.43, 49, 91, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.01.2016 у справі № 907/242/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 31.03.2016

ОСОБА_4 Хабіб

Суддя О.В. Зварич

Суддя Я.О. Юрченко