Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "31" березня 2016 р. Справа № 906/124/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання:ОСОБА_1

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рілайт" (м. Чернівці)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Курола" (м. Житомир)

про стягнення 66793,47 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в сумі 65289,18 грн., інфляційних втрат в сумі 833,34грн, 3% річних в сумі 670,95грн.

Ухвалою від 16.02.16р. порушено провадження у справі, вжито відповідні заходи та призначено засідання суду на 11.03.16р.

Оскільки позивач предмет та підстави позову не змінив, відповідач зустрічного позову не подав, суд перейшов до розгляду справи по суті.

Ухвалою від 11.03.16р. суд відклав розгляд справи та вжив заходи щодо її наступного розгляду.

30.03.2016 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання, згідно якого останній позовні вимоги визнає та просить розглядати справу без участі представника відповідача.

Відповідно до пп.3.9.1 та 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.11р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд, дослідивши матеріали справи,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рілайт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Курола" був укладений Договір поставки №442/15 , відповідно до умов якого постачальник зобов"язується поставити косметичні засоби , а покупець прийняти та сплатити їх вартість.

Умови поставки товару визначено у розділі 5 Договору поставки №20150056 від 11 березня 2015року.

Загальна кількість кожної партії поставки товару визначається згідно з письмовою заявкою встановленої форми, яка направляється покупцем в електронному вигляді у заявочний день з 9:00 до 15:00год згідно пункту 2.3 договору поставки.

Порядок розрахунків , ціна товару передбачена у розділі 3 Договору поставки.

Відповідно до п. 3.1 ціни за за даним договором, зазначені в прайс-листі. Вказані ціни можуть бути змінені, про що продавець зобов"язується попередньо за 30 діб повідомити покупця.

Відповідно до п. 3.4, 3.5, 3.6 ціна продукції по кожній партії поставки вказується в накладній. Оплата за поставлений товар проводиться покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Відтермінування оплати за поставлений товар становить 28 календарних днів, починаючи з дати доставки товару на склад покупця.

Постачальник відповідно до п. 5.1 поставляє товар за допомогою логістичної компанії протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання продавцем письмової заявки на поставку товару.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи видаткових накладних за період з 18.03.2015 по 17.11.2015, на виконання умов договору поставки №20150056 від 11.03.2015 позивачем було передано, а відповідачем отримано товару на загальну суму 611895,36грн. (а.с. 24-45)

Відповідач свої зобов'язання з оплати отриманого товару виконав частково, що підтверджується платіжними дорученнями які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 48-79).

Крім того, відповідач здійснив часткове повернення товару на загальну суму 8631,94грн, що підтверджується поверненнями постачальнику №2 від 06.01.2016 та №3 від 06.01.2016. Отже, заборгованість по оплаті товару становить 65289,18 грн.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язання, як це передбачено у статтях 11 та 509 ЦК України, що виникли з договору, інших юридичних фактів мають виконуватися належним чином відповідно до його умов, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір №20150056 від 11.03.2015, - є договором поставки, а спірні відносини, регулюються главою 30 розділом 1 ГК України та главою 54 розділом 1 ЦК України (ч.6 ст. 265 ГК України).

Згідно з приписами статті 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відтак, згідно ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватись у повному обсязі та у встановлені строки. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Належне виконання зобов'язання - це виконання зобов'язання, обумовленого, насамперед, в договорі чи акті цивільного законодавства способом, предметом, у встановлений строк та в певному місці, належній особі та належною особою.

Статтею 530 ЦК України встановлено - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За загальним правилом, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. ст. 538, 692 ЦК України).

Як зазначалося раніше, за фактично передану продукцію остаточний розрахунок відповідачем здійснюється, згідно п.п. 3.5, 3.6 Договору №20150056, по цінам які вказані у прайс-листі згідно даного договору.

Однак відповідач грошове зобов'язання з оплати вартості придбаного товару виконав частково в сумі 537974,24 грн., на суму 65289,18 грн. - не виконав.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають задоволенню, а з відповідача - до стягнення 65289,18грн. основного боргу за договором поставки №20150056 від 11.03.2015.

Стосовно інфляційних збитків в сумі 833,34грн.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів (п.3.1 Постанови ВГСУ № 14).

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць, у якому мала місце інфляція (абз. 3 п. 3.2. Постанови ВГСУ №14).

Господарський суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат дійшов висновку, що останній є правомірно нарахованим та підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі -833,34 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення 3% річних з простроченої суми в розмірі 670,95 грн.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовується за наявності порушення будь-якого грошового зобов'язання (п. 6.2 Постанови ВГСУ від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - Постанова № 14).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 Постанови № 14).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів (п. 3.1 Постанови № 14).

З огляду на вимоги ч. 1 ст. 4-7 і ст. 43 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується (п. 1.12 Постанови №14 ).

Господарський суд, перевіривши розрахунок позивача суми 3% річних з простроченої суми, визнає його арифметично правильним та таким, що підлягає задоволенню в заявленому розмірі на суму 670,95 грн.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Позивач довів обґрунтованість позовних вимог, відповідач, відповідно, їх не спростував.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Курола" (10019, м. Житомир, вул. Комерційна, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рілайт" (58021, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Гречаного Валерія, будинок 39-А, ):

- 65289грн. основного боргу;

- 670,00грн. 3% річних;

- 833,00грн. інфляційних втрат;

- 1378,00грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.04.16р.

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3 - стронам - рек. з пов.