РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016Справа №910/3908/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гастроном «Лисогорський»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 323 400,00 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Шевченко В.І. (дов. від 03.03.2016);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

04.03.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Гастроном «Лисогорський» звернулося до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 323 400,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення від 01.04.2014 в частині своєчасного здійснення орендної плати за орендоване приміщення.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.03.2016 порушено провадження у справі № 910/3908/16, та призначено до розгляду на 24.03.2016.

24.03.2016 позивачем через загальний відділ діловодства суду подано додаткові докази у справі.

Представник позивача прибув у судове засідання 24.03.2016 та надав пояснення по справі.

Відповідач в судове засідання 24.03.2016 не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надсилання за його належною юридичною адресою ухвали господарського суду.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 24.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

01.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гастроном «Лисогорський» (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - орендар) укладено договір оренди (далі за текстом - договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування нежитлові приміщення № 4, 22-26 (далі - об'єкт) загальною площею 45,8 кв. м., групи приміщень 70 у підвалі будинку № АДРЕСА_2.

Обєкт належить орендодавцю на праві власності згідно свідоцтва на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві від 17.05.2013, індексний номер 3572891 (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору строк користування об'єктом (строк оренди): з 01.04.2014 по 28.02.2015.

Пунктами 1.4, 1.5 договору встановлено, що об'єкт використовуватиметься орендарем для розміщення магазину з продажу, прокату та ремонту інструменту. За домовленістю сторін вартість об'єкту на дату укладення договору становить 712 000, 00 грн.

Об'єкт передається орендареві в день укладення цього договору та повертається в день закінчення строку оренди, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі (п. п. 2.1, 2.2 договору).

Відповідно до п. 3.3.3 договору орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі виконувати умови цього договору, сплачувати орендну плату.

За домовленістю сторін, щомісячна плата за користування об'єктом (орендна плата) становить 29 400 грн. 00 коп., ПДВ не передбачено. Орендна плата включає в себе вартість комунальних та експлуатаційних послуг, якими користується орендар. Загальна сума орендної плати за весь строк оренди за цим договором (з 01.04.2014 по 28.02.2015) становить 323 400,00 грн. (п. 4.1 договору).

Згідно з п. п. 4.3, 4.4 договору орендар зобов'язується сплачувати орендодавцю орендну плату щомісячно, не пізніше 5-го числа кожного місяця за поточний місяць оренди. Орендар самостійно сплачує орендодавцю орендну плату у встановлені цим договором строки (п. 4.3 договору) шляхом щомісячного безготівкового перерахування грошових коштів за банківськими реквізитами орендодавця.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 28.02.2015, а в частині виконання грошового зобов'язання - до його повного виконання (п. 7.1 договору).

Об'єкт оренди переданий позивачем відповідачеві за актом передачі-приймання майна в оренду від 01.04.2014, підписаним сторонами договору та скріпленим їх печатками, та повернутий орендодавцю за актом передачі-приймання майна з оренди від 28.02.2015, також підписаним сторонами договору, у якому зокрема зазначено, що заборгованість орендаря по орендній платі за період оренди з 01.04.2014 - 28.02.2015 становить 323 400,00 грн.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилався на те, що заборгованість на суму 323 400,00 грн за договором оренди від 01.04.2014 відповідачем не погашена та грошові кошти не сплачені, що підтверджується банківською довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» №09.301-11/2031 від 29.02.2016 про те, що з 01.04.2014 по 24.02.2016 коштів на п/р ТОВ «Гастроном «Лисогорський» від ФОП ОСОБА_1 не надходило.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди від 01.04.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем в оренду та користування відповідачем спірним нежитловим приміщенням у період з 01.04.2014 по 28.02.2015. За цей період позивачем нараховано до сплати орендну плату у розмірі 323 400,00 грн., який було визначено укладеним між сторонами договором та відповідачем не оспорювався.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відтак, на підставі положень діючого законодавства та умов договору, на відповідача покладений обов'язок зі сплати орендної плати та відшкодування витрат балансоутримувача.

Матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача з орендної плати у розмірі 323 400,00 грн. за період з 01.04.2014 по 28.02.2015, зокрема актом передачі-приймання майна з оренди від 28.02.2015 та довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» №09.301-11/2031 від 29.02.2016.

Доказів погашення відповідачем заборгованості сторонами не надано.

Відповідно до положень ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 323 400,00 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03179, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гастроном «Лисогорський» (03028, м. Київ, пр.-т Науки, буд. 35, код 31304304) суму боргу у розмірі 323 400 (триста двадцять три тисячі чотириста) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 4 851 (чотири тисячі вісімсот п'ятдесят одна) грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 29.03.2016.

Суддя В.О. Демидов