ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р.Справа № 916/3165/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Величко Т.А.

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від ОСОБА_1 районної лікарні Ренійської райради Одеської області - ОСОБА_2 за довіреністю;

від ПАТ «Одесагаз» - не зявився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 районної лікарні Ренійської районної ради Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 21 вересня 2015 року

по справі №916/3165/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Одесагаз»

до ОСОБА_1 районної лікарні Ренійської районної ради Одеської області

про стягнення 593563,04грн.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 22.03.16р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

28.07.2015р. Публічне акціонерне товариство «Одесагаз» (надалі позивач, ПАТ «Одесагаз») звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 районної лікарні Ренійської районної ради Одеської області (надалі відповідач, ОСОБА_1 районна лікарня) заборгованості за спожитий природний газ, послуг з його розподілу у сумі 932109,53грн. з яких 690732,29грн. основного боргу, 6901,24грн. 3% річних, 133934,46грн. пені та 100541,54грн. інфляційного збільшення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.02.2015р. між ним (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір №008450-БТ(15) (надалі Договір від 02.02.2015р.) на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, за яким постачальник надає споживачу послуги з постачання природного газу (розділ ІІ Договору), а споживач здійснює оплату вартості послуг з постачання та транспортування природного газу. Проте ОСОБА_1 районна лікарня в порушення умов Договору від 02.02.2015р. не здійснила оплату у повному обсязі, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість у вищезазначеному розмірі перед позивачем, на яку ПАТ «Одесагаз» нараховані 3% річних, пеня та інфляційне збільшення.

З посиланням на норми ст.ст.525,526,549, ч.2 ст.551, ст.625 ЦК України, ч.2 ст.193, ч.1 ст.216, ст.ст.218,230, ч.6 ст.231 ГК України ПАТ «Одесагаз» просило суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

14.09.2015р. ПАТ «Одесагаз» подало суду першої інстанції уточнення до позовних вимог, в яких з урахуванням часткової сплати відповідачем заборгованості за спожитий природний газ просило суд стягнути з відповідача 593563,04грн., з яких 352185,80грн. основного боргу, 6901,24грн. 3% річних, 133934,46грн. пені та 100541,54грн. інфляційного збільшення боргу.

14.09.2015р. відповідач подав місцевому господарському суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив про сплату ним основного боргу, що підтверджується платіжними дорученнями №407 від 09.09.2015р. на суму 328660,26грн. та №165 від 09.09.2015р. на суму 23525,54грн. Також ОСОБА_1 районна лікарня у відзиві зазначила про те, що суд у відповідності до норм ст.233 ГК України, ст.83 ГПК України може зменшити розмір штрафних санкцій.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.09.2015р. (суддя Волков Р.В.) позов ПАТ «Одесагаз» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 районної лікарні Ренійської райради Одеської області 352185,80грн. основного боргу, 6901,24грн. 3% річних, 133934,46грн. пені та 100541,54грн. інфляційного збільшення задоволено частково. Провадження у справі №916/3165/15 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 районної лікарні Ренійської районної ради Одеської області суми основного боргу у розмірі 352185,80грн. припинено. Позовні вимоги ПАТ «Одесагаз» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 районної лікарні Ренійської райради Одеської області 6901,24грн. 3% річних, 133934,46грн. пені та 100541,54грн. інфляційного збільшення задоволено - стягнуто з ОСОБА_1 районної лікарні Ренійської районної ради Одеської області на користь ПАТ «Одесагаз» 6901,24грн. 3% річних, 133934,46грн. пені та 100541,54грн. інфляційного збільшення, 23830,30грн. судового збору.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на норми ст.ст.509, 625, 626,629, ч.1 ст.546 ЦК України, ст.ст.193, 203 ГК України та вмотивовано тим, що 02.02.2015р. між ПАТ «Одесагаз» (постачальник) та ОСОБА_1 районною лікарнею Ренійської районної ради Одеської області (споживач) укладено договір №008450-БТ(15) на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів. На виконання умов договору позивач, протягом січня березня 2015р. поставив відповідачу природний газ обсягом 109,532тис.куб.м. на загальну суму 950137,24грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу за січень березень 2015р. (копії в матеріалах справи). Відповідач станом на день розгляду справи заборгованість за отриманий природний газ сплатив у повному обсязі. За неналежне та несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором, позивач нарахував останньому 6901,24грн. 3% річних, 133934,46грн. пені та 100541,54грн. інфляційного збільшення. Оскільки відповідач за отриманий газ розрахувався в процесі розгляду справи, провадження в частині стягнення основного боргу у сумі 352185,80грн. підлягає припиненню в порядку п.1-1 ст.80 ГПК України. У звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором щодо своєчасної оплати за отриманий газ, вимоги позивача про стягнення з відповідача 6901,24грн. 3% річних, 133934,46грн. пені та 100541,54грн. інфляційного збільшення, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що заява відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій задоволенню не підлягає.

Не погодившись з рішенням суду від 21.09.2015р., ОСОБА_1 районна лікарня звернулася до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення в частині стягнення 133934,46грн. пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача пеню в сумі 13393,45грн.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржене рішення, повністю погодився із доводами позивача та безпідставно не прийняв до уваги відзив відповідача, в якому останній в порядку ст.233 ГК України та ст.83 ГПК України просив зменшити розмір штрафних санкцій; суд розглянув справу однобоко, без належної правової оцінки всіх обставин справи, тому рішення підлягає скасуванню з наступних підстав:

- відхиляючи клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права (233 ГК України, ч.3 ст.551 ЦК України) і взагалі не прийняв до уваги наступне: співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій з отриманими негативними наслідками від порушення зобов'язання, незначність прострочення виконання, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків (сплата відповідачем суми основного боргу), невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінку відповідача (в тому числі вжиття ним заходів до виконання зобов'язання, а саме негайне добровільне усунення ним порушення та його наслідків), ступінь виконання зобов'язання;

- відповідач є комунальним підприємством та неприбутковою організацією, повністю погасив суму основного боргу за договором №008450-БТ(15) на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів, незначний період прострочення у виконанні зобов'язань. Разом з цим, судом не встановлено наявності у позивача збитків, які б були спричинені саме простроченням відповідачем грошового зобов'язання;

- стягнення з відповідача пені у заявленій сумі -133934,46 грн., яка складає приблизно 40% від суми основного боргу, який станом на дату винесення рішення місцевим судом був погашений, спотворить дійсне правове призначення пені, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов'язання, стягнення штрафних санкцій перетвориться на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором;

- 14.09.2015р. позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якому сума, заявлена до стягнення, становила 593563,04грн. Відповідно до п.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, чинній з 01.01.2015р.) ставка судового збору за подання до господарського позовної заяви майнового характеру складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, з урахуванням вимог вказаного Закону сума судового збору, яка підлягала сплаті позивачем до суду першої інстанції, складала 8903,45грн. (593563,04х 1,5%), а не як помилково стягнув суд першої інстанції 23830,30грн.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 22.02.2016р. відновлено ОСОБА_1 районній лікарні пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги; прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

ПАТ «Одесагаз» свого представника в засідання суду апеляційної інстанції не направило.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що 02.02.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» (Постачальник) та ОСОБА_1 районною лікарнею Ренійської районної ради Одеської області (Споживач) укладено договір №008450-БТ(15) на постачання за регульованим тарифом та розподіл природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.3. Договору від 02.02.2015р. Постачальник зобовязався надати Споживачу послугу з постачання та транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності обєктів Споживача відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності. Газ передається на пункти споживання обладнані вузлами обліку з коректором та розташовані за адресами: Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 15, ЦРЛ 1 та Одеська область, м.Рені, вул. Восточна, 1а, ЦРЛ 2.

ОСОБА_3 із п.5.4 Договору від 02.02.2015р. ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 5.1. та 5.2 Договору, є обовязковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами договору.

Пунктом 5 розділу V Договору від 02.02.2015р. сторони визначили, що оплата за постачання природного газу здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника протягом місяця поставки 100% вартості запланованих обсягів газу. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п.8 розділу V Договору від 02.02.2015р. у разі виникнення у Споживача заборгованості з оплати вартості послуг з постачання газу Сторони укладають графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості Постачальник має право грошові кошти, отримані від Споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення.

Відповідно до п.7.2.1 Договору від 02.02.2015р. у разі порушення Споживачем строків оплати із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору ПАТ «Одесагаз» протягом січня березня 2015р. поставило ОСОБА_1 районній лікарні природний газ обсягом 109,532тис.куб.м. на загальну суму 950137,24грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу за січень березень 2015р., копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.17-20).

ОСОБА_3 звірки розрахунків між ПАТ «Одесагаз» та Ренійською районною лікарнею за період з 10.10.2014р. по 31.07.2015р., заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий природний газ станом на 31.07.2015р. становить 690732,29грн.

Позивач нарахував 6901,24грн. 3% річних, 133934,46грн. пені та 100541,54грн. інфляційного збільшення на суму заборгованості, що утворилася станом на 31.07.2015р.

Станом на 09.09.2015р. Лікарня мала заборгованість з оплати послуг у сумі 352185,80грн., яка була погашена в процесі розгляду справи в суді першої інстанції платіжними дорученнями №407 від 09.09.2015р.; №165 від 09.09.2015р.

Ренійська центральна лікарня станом на день розгляду справи в суді першої інстанції заборгованість за отриманий природний газ сплатила у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №336 від 05.08.2015р. на суму 338546,49грн.; №407 від 09.09.2015р. на суму 328660,26грн.; №165 від 09.09.2015р. на суму 23525,54грн., копії яких наявні в матеріалах справи. Вказана обставина не заперечується та не спростована позивачем.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_3 із ч.1 ст. 626,629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 1-1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи повну сплату відповідачем під час розгляду справи суми основного боргу за Договором від 02.02.2015р., місцевий господарський суд обґрунтовано припинив провадження по справі в частині стягнення з ОСОБА_1 районної лікарні на користь ПАТ «Одесагаз» основного боргу у сумі 352185,80грн., який був заявлений до стягнення у заяві про уточнення позовних вимог від 11.09.2015р. (а.с.52-53).

Крім того, частиною 1 статті 230 ГК України передбачені штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

ОСОБА_3 із ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник зобов'язаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2.1. Договору від 02.02.2015р. сторони передбачили, що у разі порушення Споживачем строків оплати із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

В додатки до позовної заяви ПАТ «Одесагаз» було надано розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, що підлягає виплаті за порушення термінів виконання зобовязань за Договором №008450-БТ(15) від 02.02.2015р., відповідно до якого сума пені складає 133934,46грн.; розмір 3% річних складає 6901,24грн.; розмір інфляційних нарахувань складає 100541,54грн.

Суд першої інстанції, перевіривши вищезазначений розрахунок, вважає його правильним та таким, що відповідає умовам договору та чинному законодавству, з чим колегія суддів погоджується.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про підставність позовних вимог ПАТ «Одесагаз» про стягнення з ОСОБА_1 районної лікарні на його користь 3% річних 6901,24грн. та інфляційних втрат у сумі 100541,54грн.

Разом з цим, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про стягнення з відповідача на користь ПАТ «Одесагаз» пені у сумі 133934,46грн. без вмотивованого відхилення прохання відповідача зменшити розмір пені на підставі ст.83 ГПК України та ч.2 ст.233 Господарського кодексу України.

Під час розгляду справи судом першої інстанції 19.09.2015р. ОСОБА_1 районна лікарня подала місцевому господарському суду відзив на позовну заяву, в якому, крім іншого зазначила, що відповідачем упродовж поточного бюджетного року постійно вживались заходи щодо належного фінансового забезпечення лікарні, про що свідчать неодноразові звернення до фінансового управління Ренійської районної державної адміністрації, управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації з приводу перерозподілу лімітних асигнувань. Проте, реакція на вказані звернення не завжди була вчасною, внаслідок чого ОСОБА_1 районна лікарня не змогла вчасно виконати взяті зобовязання по Договору. Разом з тим, відповідно до ст.233 ГК України суд може зменшити розмір штрафних санкцій. Право господарського суду зменшувати у випадкових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання також закріплено і в п.3 ч.1 ст.83 ГПК України.

Розглядаючи заяву відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій (яка міститься у відзиві на позовну заяву), місцевий господарський суд фактично не надав оцінку доводам, зазначеним ОСОБА_1 районною лікарнею у якості підстави для задоволення відповідної заяви, не перевірив наявність підстав для зменшення розміру пені, встановлених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області є комунальним закладом охорони здоровя Ренійської районної ради Одеської області; лікарня заснована на базі майна, що знаходиться у спільній власності територіальних громад сіл та міста Ренійського району Одеської області (Власник); лікарня належить до сфери управління Ренійської районної державної адміністрації Одеської області (Орган управління) (пункти 1.1-1.3 Статуту Лікарні).

Пунктами 6.1, 6.5 Статуту ОСОБА_1 районної лікарні визначено, що майно Лікарні становлять основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається у самостійному балансі Лікарні. Джерелами формування майна Лікарні є: майно, передане Власником, Органом управління; кошти, отримані за договором про закупівлю медичних послуг з районного бюджету, доходи, одержані від надання послуг на відплатній основі за рахунок інших джерел фінансування, а також від інших видів господарської діяльності; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення та дотації з бюджетів; інші джерела, не заборонені законодавством України; благодійні внески від фізичних та юридичних осіб.

ПАТ «Одесагаз» у даній справі заявлено до стягнення з ОСОБА_1 районної лікарні 133934,46грн. пені, нарахованої за період прострочення (загальний) 81 день (січень-квітень 2015 року).

Разом з цим, згідно із ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

ОСОБА_3 із п.3 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вищий господарський суд України, у п.2.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розяснив, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України, пункт 3 статті 83 ГПК).У вирішенні пов'язаних з цим питань господарському суду слід враховувати викладене в підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з подальшими змінами), а також в абзацах першому - четвертому пункту 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами). Судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Відповідно до розяснень, які містяться у п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області є комунальною бюджетною установою, фінансування якої здійснюється, насамперед, з місцевого бюджету (що підтверджується Звітом про надходження та використання коштів загального фонду за 2015 рік ОСОБА_1 районної лікарні).

Розмір заявленої до стягнення пені (133934,46грн.) у відсотковому співвідношенні з заборгованістю по основному боргу за Договором від 02.02.2015р. (690732,29грн.) складає майже 40%.

Позов по даній справі поданий до господарського суду Одеської області 28.07.2015р.; відповідачем протягом часу серпень-вересень 2015р. сплачену суму основного боргу у розмірі 690732,29грн. (платіжні доручення №336 від 05.08.2015р. на суму 338546,49грн.; №407 від 09.09.2015р. на суму 328660,26грн.; №165 від 09.09.2015р. на суму 23525,54грн.).

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що відповідачем вживались дії, спрямовані на погашення заборгованості перед позивачем у повному обсязі - 17.08.2015р. відповідач направив на адресу лист Начальнику управління охорони здоровя Одеської облдержадміністрації, в якому зазначив, що у звязку з відсутнім плановим призначенням неможливо зареєструвати фінансові зобовязання за спожитий природний газ на суму 352185,80грн.

З урахуванням вищевикладеного та обставини сплати ОСОБА_1 районною лікарнею під час розгляду справи судом першої інстанції суми основного боргу у повному обсязі, колегія суддів вважає, що наявні усі фактичні підстави для застосування приписів п.3 ч.1 ст.83 ГПК України, ст.233 ГК України, ст.551 ЦК України, взявши до уваги при цьому, що при зменшенні розміру санкцій повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, а й інші інтереси, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Оскільки заявлена до стягнення сума пені є доволі великою та не відповідає наслідкам порушення зобовязання, зменшення нарахованої ПАТ «Одесагаз» відповідачу пені з 133934,46грн. до 13393,45грн. (10% від заявленої до стягнення позивачем суми пені) відповідає змісту норм законодавства, що регулює питання зменшення штрафних санкцій.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 районної лікарні підлягає частковому задоволенню, а оскаржене рішення зміні з частині розміру стягнутої цим рішенням з відповідача пені, з відмовою у позові в частині пені у сумі 120541,01грн.

В частині доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 районної лікарні про помилкове стягнення судом першої інстанції з відповідача судового збору 23830,30грн. замість 8903,45грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що спір по даній справі виник внаслідок неправильних дій саме ОСОБА_1 районної лікарні, які виразились у неналежному виконанні своїх зобовязань перед ПАТ «Одесагаз» за Договором від 02.02.2015р., суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд цілком обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 23830,30грн. (сплаченого ПАТ «Одесагаз» при зверненні до суду з позовом), незалежно від того, що 14.09.2015р. позивачем був зменшений розмір позовних вимог у звязку із погашенням заборгованості.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що на день подання позовної заяви ОСОБА_1 районна лікарня мала заборгованість за договором у сумі 690732,29грн., яка утворилась за період січень-березень 2015 року та була повністю погашена відповідачем після порушення провадження у даній справі.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції змінює рішення господарського суду Одеської області від 21.09.2015р. у справі №916/3165/15 шляхом викладення пунктів 3,3 резолютивної частини в наступній редакції: « 3. Стягнути з ОСОБА_1 районної лікарні Ренійської районної ради Одеської області на користь Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» 6901,24грн. 3% річних; 13393,45грн., пені; 101541,54грн. інфляційних втрат; 23830,30грн. судового збору. В частині стягнення 120541,01грн. пені відмовити».

В іншій частині рішення господарського суду Одеської області є законним та обгрунтованим та зміні чи скасуванню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на підставі ч.2 ст.49 ГПК України покладаються на ОСОБА_1 районну лікарню Ренійської районної ради Одеської області.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101-103-105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 21.09.2015р. у справі №916/3165/15 (пункти 3;3 резолютивної частини рішення) змінити, виклавши пункти 3,3 резолютивної частини в наступній редакції:

« 3. Стягнути з ОСОБА_1 районної лікарні Ренійської районної ради Одеської області на користь Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» 6901,24грн. 3% річних; 13393,45грн. пені; 101541,54грн. інфляційних втрат; 23830,30грн. судового збору.

В частині стягнення 120541,01грн. пені відмовити».

В іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 21.09.2015р. залишити без змін.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 24.03.2016р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Величко Т.А.