РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016Справа №910/32751/15

За позовом агропромислового виробничого підприємства "Агротранссервіс"

до публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"

про стягнення 514 115,36 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача - Тополь М.М.(дов. від 20.08.2014)

Від відповідача: Лисенко В.А.(дов. від 18.05.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача страхового відшкодування по договору добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника наземним транспортом № 6012/249/000186 від 17.09.2014 у розмірі 514 115,36 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 31.12.2015 порушено провадження у справі №910/32751/15 та призначено до розгляду на 21.01.2016.

21.01.2016 в судовому засіданні оголошено перерву на 09.02.2016 для подання додаткових доказів по справі.

В судове засідання 09.02.2016 прибули представники позивача та відповідача, дали пояснення по справі.

Представник позивача подав суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд:

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" на користь агропромислового виробничого підприємства "Агротранссервіс" борг у сумі 1125136,54 грн.(один мільйон сто двадцять п'ять тисяч сто тридцять шість гривень, 54 коп.), з яких 538 605, 64 основний борг, 260685,13 грн. - індекс інфляції, 17043,55 грн. - 3% річних, 283852,22 грн. - пеня.

Суд прийняв дану заяву.

Представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Розгляд справи відкладено на 25.02.2016.

Представник позивача в судове засідання 25.02.2016 не з'явився, витребувані судом докази не подав, але через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

В судове засідання 25.02.2016 прибув представник відповідача та дав пояснення по справі.

Представник відповідача подав клопотання про продовження строку розгляду справи. Суд задовольнив дане клопотання.

Ухвалою суду від 25.02.2016 продовжено строк розгляду справи № 910/32751/15 на п`ятнадцять днів, відкладено розгляд справи на 10.03.2016.

10.03.2016 в судовому засіданні оголошено перерву на 17.03.2016 для подання додаткових доказів по справі.

Представник позивача в судове засідання 17.03.2016 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 17.03.2016 прибув представник відповідача та дав пояснення по справі.

Судом встановлено неможливість розгляду справи без участі представника позивача.

Розгляд справи відкладено на 24.03.2016.

Представник позивача в судове засідання 24.03.2016 з'явився, дав пояснення по справі та подав клопотання про надіслання запиту до виробника товару щодо якого була здійснена крадіжка. Суд відмовив в задоволенні даного клопотання, оскільки матеріалів справи достатньо для винесення законного та обґрунтованого рішення по даній справі, а подальше відкладення розгляду справи лише призведе до затягування судового процесу.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 24.03.2016 також з'явився, проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2014 між агропромисловим виробничим підприємством «Агротранссервіс» (далі - позивач, страхувальник) та публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» (далі - відповідач, страховик) укладено договір № 6012/249/000186 добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника наземним транспортом (далі - договір). Згідно з умовами цього договору страховик відповідно до Закону України «Про страхування» та «Особливих умов добровільного страхування цивільної відповідальності перевізника/експедитора наземним транспортом» від 22.04.2008 (далі - правила) здійснює страхування відповідальності перевізника (позивача) наземним транспортом та зобов'язується виплатити суму страхового відшкодування у разі настання страхового випадку.

Як свідчать матеріали справи, 26.11.2014 стався страховий випадок. а саме: під час перевезення вантажу (Фунгіцид Авіатор) транспортним засобом автомобілем ДАФ, реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричепом Кроне, реєстраційний номер НОМЕР_2, за маршрутом Ліверкузен (Німеччина) - Обухів (Київська область, Україна), на території України на відрізку дороги Київ-Ковель поблизу смт. Бородянка під час руху автомобіля відбулася крадіжка частини вантажу. Це сталося у проміжок часу 22.00-22.30 год.

Водій, який керував автомобілем - ОСОБА_3, викликав на місце зупинки співробітників органів внутрішніх справ та заявив про факт крадіжки вантажу.

Крім того, водій автомобіля ОСОБА_3, керуючись прикінцевими положеннями інструкції для водіїв, що є додатком № 2 до Договору (при втраті або при викраденні вантажу водій повинен повідомити страховика протягом 24 годин) негайно, в телефонному режимі, повідомив страховика про настання страхового випадку.

Розвантаження вантажу, для підтвердження факту крадіжки, проводилося в присутності співробітників органів внутрішніх справ та представника ПАТ «СК «Універсальна». В результаті перерахунку вантажу було підтверджено факт крадіжки.

За фактом крадіжки були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 185 КК України. В рамках кримінального провадження установлено, що пограбування транспортного засобу - автомобіля марки ДАФ, реєстраційний номер НОМЕР_3, з напівпричепом Кроне, реєстраційний номер НОМЕР_2, який прямував маршрутом Ліверкузен (Німеччина) - Обухів (Київська область, Україна) на території України на проміжку дороги між населеним пунктом м. Ковель та населеним пунктом смт. Бородянка під час руху цього автомобіля сталася крадіжка.

В результаті виявлено, що під час руху автомобіля грабіжниками пошкоджено тент, зірвано пломби та викрадено частину вантажу - фунгіциду «Aviator XPRO EC 225» в кількості 220 каністр, об'ємом по 5 л.

Як зазначив позивач, загальна вартість втраченого вантажу становить 19947,84 Євро (одна каністра 90,67 євро). На даний час проводиться досудове розслідування указаного злочину (копія листа слідчого Витягу з ЄРДР в матеріалах справи).

Судом встановлено, що позивач виконав усі вимоги договору, необхідні для отримання страхового платежу.

Матеріали справи свідчать, що органом державної влади - Державною митною службою України (Постанова від 26.05.2015 № 0096/125130001/15, копія в матеріалах справи) встановлено, що крадіжка товару сталася під час руху автомобіля.

Отже, позивач не тільки виконав усі вимоги договору, необхідні для отримання страхового платежу, а й додатково про це свідчать висновки Державної митної служби та слідчих органів МВС України.

Проте відповідач не відшкодував позивачу належну йому суму страхового відшкодування та порушив усі строки не тільки для виплати страхового відшкодування, але й для надання відповіді та відповідного належного реагування на страховий випадок, чим грубо порушив права позивача, норми договору та норми чинного законодавства.

Так, у грудні 2014 р. на запит відповідача № 2118/09-23 від 05.12.2014, позивач надав відповідачу усі перелічені у запиті документи та копії тахошайб за період з 25.11.2014 по 27.11.2014. Але жодної відповіді відповідач не надав.

У травні 2015 року, позивач, отримавши претензію від відправника товару, датовану 07.05.2015 з вимогою відшкодування шкоди у сумі 19947,84 Євро та послуги адвоката 100 Євро, негайно переадресував цю претензію відповідачу, чітко дотримуючись умов пункту 10.2.1 договору.

12.05.2015 страховик надіслав позивачу лист про те, що проводиться страхове розслідування і рішення на даний час не прийнято.

При цьому від події, що призвела до страхового випадку, минуло більше ніж півроку.

Листом від 25.06.2015 № 869/09-203 відповідачем повідомлено позивача, що він не визнає подію викрадення вантажу страховим випадком та відмовляє позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі порушення водієм відповідача пунктів 9.3.8 та 9.3.9 договору, а саме:

1. Ознайомити всіх працівників, що допущені до організації перевезень з умовами договору та інструкціями страховика, та вимагати їх виконання.

2. Під час довготривалої зупинки (більше 20 хвилин) залишати транспортний засіб лише на спеціально обладнаній стоянці для автомобільних перевезень (TIR Parking), або на стоянці під охороною.

Відповідач зазначає, що дослідивши копії тахошайб, встановив, що зупинка тривала не 15 хв., а 25-27 хв.

Крім того, відповідач у своєму листі зазначає, що на його думку, водій порушив пункт 12.1.3 договору, а саме, подання страховику неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку, адже, як на думку відповідача, водій навмисно зазначив, що зупинка тривала 15 хвилин.

Як свідчить наведене вище, відповідач необґрунтовано відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з наступним:

В пункті 9.3.8 договору зазначено, що страхувальник (позивач), повинен ознайомити всіх працівників, що допущені до організації перевезень, з умовами договору та інструкціями страховика (відповідача) і вимагати їх виконання.

З цього приводу слід зазначити, що позивач чітко, в повному обсязі виконав вказану умову договору, що підтверджується наступним чином. Додатком № 2 до договору якраз і є розроблена саме відповідачем Інструкція для водіїв, з якою позивач не тільки ознайомив водія, але й виготовив та видав йому на руки копію такої Інструкції (копія інструкції страховика для водіїв в матеріалах справи).

Крім того, в пункті 2.2 цієї Інструкції для водіїв відповідачем чітко зазначено, що під час довготривалої зупинки - більше 30 хвилин слід залишати транспортний засіб лише на спеціально обладнаній стоянці для автомобільних перевезень (TIR Parking), або на стоянці під охороною.

Таким чином, як зазначає сам страховик, відповідно до копій тахошайб зупинка тривала 25-27 хвилин, тобто менше, ніж зазначено у пункті 2.2 Інструкції для водіїв. Отже водій не порушив вимог Інструкції відповідача, та, як наслідок, вимог договору.

Посилання ж відповідача на те, що водій ОСОБА_3 навмисно ввів позивача в оману своїми твердженнями про тривалість зупинки лише 15 хвилин не відповідає дійсності, адже у своїх поясненнях водій не стверджував про 15-хвилинну зупинку, а лише припускав, що зупинка тривала приблизно 15 хвилин.

Також суд зазначає, що факт проміжку часу, на який водій зупинявся на стоянці узагалі не має відношення до даної справи та до даної ситуації, оскільки крадіжка товару сталася не на стоянці, а під час руху автомобіля. А, отже, страховий випадок стався не під час стоянки автомобіля - а під час руху автомобіля.

Наведене свідчить, що відповідач порушив умови договору, ухилившись від виплати належної суми страхового відшкодування позивачу.

Відповідно до розділу 2 договору страховим випадком є факт настання цивільної відповідальності страхувальника (позивача), визнаної ним добровільно за попередньою згодою страховика (відповідача) чи встановленої чинним рішенням суду за зобов'язаннями, що виникають при заподіянні шкоди потерпілим третім особам внаслідок настання страхового ризику - відповідальність за вантаж.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України (далі - Кодекс), передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 509 Кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Кодексу зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Кодексу підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Кодексу передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У статті 991 Кодексу, яка фактично кореспондується зі статтею 26 Закону України «Про страхування» (далі - Закон) перелічені підстави для відмови від здійснення страхової виплати, зокрема, у разі:

- навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації;

- вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

- подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

- одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

- несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

- наявності інших підстав, встановлених законом.

Розділом 12 договору передбачено причини відмови у виплаті страхового відшкодування, які також кореспондуються з підставами відмови у виплаті, передбаченими у Кодексі та Законі.

У статті 979 Кодексу та статті 16 Закону регламентовано, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Тобто, виходячи зі змісту цих норм, можна зробити висновок, що коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком.

За таких підстав, відмова відповідача позивачу у виплаті суми страхового відшкодування є незаконною та безпідставною.

Також, згідно пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Кодексу страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у частині 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 525 Кодексу та частини 7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Стаття 629 Кодексу передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України "Про страхування" та пункту 2 договору, при заподіянні шкоди страхувальник має право на отримання страхового відшкодування в розмірі прямої дійсної шкоди в межах страхової суми з урахуванням конкретних умов страхування.

Позивач зазначив, що пряма дійсна шкода, завдана крадіжкою, становить 19947,84 Євро. Станом на 17.12.2015 по курсу НБУ 1 євро дорівнює 25,772984 грн. Таким чином 19947,84 Євро дорівнює 514115,36 грн.

Проте суд не погоджується з таким твердженням у зв'язку з наступним:

Згідно п. 11.6.2.1.1. Договору, страхове відшкодування за знищення, пошкодження чи втрату вантажу здійснюється:

- у разі повного знищення/втрати вантажу (його частини) - у розмірі документально підтвердженої вартості пошкодженого, знищеного чи втраченого вантажу (або його частини) згідно транспортної накладної та документів, що до неї додаються (документів, що в ній зазначені ) на момент настання страхового випадку за вирахуванням франшизи та вартості придатних для використання залишків, визначеної на основі висновку експерта.

Згідно товаросупровідних документів (інвойс № від 13.11.2014, книжка МДП № XN75037332) та повідомлення Київської митниці Міндоходів № 9237/1/10-70-13-47 від 04.12.2014, загальна вартість вантажу становила 4.924.800,00 грн., вартість за 1 л - 342,00 грн., відповідно вартість втраченого вантажу становить: 342,00 грн. х 1100 л - 376 200,00 грн.

Крім того, п. З Договору встановлена франшиза по ризику «крадіжка» в розмірі 2 250 USD, що станом на дату укладання Договору становить 29 435,18 грн.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (стаття 9 Закону України «Про страхування»).

Таким чином, розмір страхового відшкодування становить: 376 200,00 - 29 435,18 = 346 764,82 грн.

Проте, станом на день розгляду справи відповідач не здійснив виплати страхового відшкодування на користь позивача.

Відповідно до положень ст. 8 ЗУ «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За умовами Договору страхування, відповідач взяв на себе зобов'язання виплатити страхове відшкодування.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частинами 1, 2 ст. 985 Цивільного кодексу України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Статтею 26 Закону України «Про страхування» передбачений перелік випадків, в яких страховик має право відмовляти у виплаті страхового відшкодування. Серед іншого зазначеною статтею передбачено, що страховик має право відмовляти у виплаті страхового відшкодування у випадках, передбачених умовами договору страхування, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. У разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором.

Отже, у зв'язку з вищевикладеним, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування з відповідача частково, а саме в сумі 346 764,82 грн.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов агропромислового виробничого підприємства "Агротранссервіс" задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (01133, м. Київ, Печерський район, бульвар Л.Українки, буд. 9, ) на користь агропромислового виробничого підприємства "Агротранссервіс" (17000, Чернігівська обл., Козелецький район, смт. Козелець, вул. Комсомольська, буд. 102А, ) суму страхового відшкодування у розмірі 346 764(триста сорок шість тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 82 коп. та судовий збір у розмірі 5201 (п'ять тисяч двісті одна) грн. 47 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

6. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 30.03.2016