РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2016Справа №910/2682/16

За позовомРегіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву
доПриватного акціонерного товариства «Орії»
простягнення 38566 грн. 89 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Ємець ЮВ. - представник за довіреністю № 20 від 25.02.2016;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.02.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Орії» про стягнення 38566 грн. 89 коп., з яких 34639 грн. 16 коп. основного боргу, 3685 грн. 26 коп. пені та 242 грн. 47 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 не здійснив оплату 70% вартості орендних платежів за користування об'єктом оренди до державного бюджету, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 34639 грн. 16 коп. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку зі сплати орендних платежів, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 3685 грн. 26 коп. за загальний період нарахування з 29.07.2015 по 26.01.2016. Також, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання позивачем було заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 242 грн. 47 коп. за грудень 2015 року (за прострочення сплати відповідачем орендної плати (70% орендної плати) за листопад 2015 року).

17.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 відмовлено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; відстрочено позивачу сплату судового збору до 11.03.2016; порушено провадження у справі № 910/2682/16 та розгляд справи призначено на 11.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 25.03.2016.

У судовому засіданні 25.03.2016 представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду, які суд долучив до матеріалів справи, надав усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 25.03.2016 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана в спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21713158 від 19.02.2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою відділення поштового зв'язку про повернення поштового відправлення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 25.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

24.06.2009 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством «Орії», яке змінило свої найменування на Приватне акціонерне товариство «Орії» (орендар), укладено Договір оренди № 4345 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, загальною площею 2757,90 кв.м., а саме: асфальтове покриття (інвентарний № 1617), площею 2480,00 кв.м.; окрему стоячу одноповерхову будівлю корпусу № 39 площею 39,40 кв.м.; навісну споруду площею 52,90 кв.м. (інвентарний номер № 36); нежитлове приміщення першого поверху одноповерхової будівлі корпусу № 10 площею 185,60 кв.м., розміщені за адресою: м. Київ, вул. Велика Окружна, 4, що перебувають на балансі державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 28.02.2009 і становить 3653450 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 1.2 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 майно передається в оренду з метою розміщення офісу загальною площею 277,90 кв.м.; стоянку автомобілів площею 2480,00 кв.м.

Відповідно до п. 2.1 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передавання майна.

Відповідно до п. 3.1 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 (в редакції Додаткового договору від 08.07.2015) орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - квітень 2015 року - 63155 грн. 50 коп. Оренда плата за перший місяць оренди - червень 2015 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за травень та червень 2015 року.

Відповідно до п. 3.2 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 3.3 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п. 3.4 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 у разі користування майном протягом неповного календарного місяця добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Відповідно до п. 3.6 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до п. 3.9 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 зайва сума орендної плати, що надійшла до державного бюджету та балансоутримувача, підлягає заліку в рахунок подальших платежів.

Згідно з п. 3.11 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувача.

Відповідно до п. 10.1 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 24.06.2009 до 24.05.2012.

Договором № 4345/04 від 06.08.2012 про внесення змін до Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 сторони погодили, що вказаний договір оренди продовжено на 2 роки 11 місяців - до 24.04.2015.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди державного майна.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Судом встановлено, що за актом приймання-передавання орендованого майна за адресою: м. Київ, вул. Велика Окружна, 4 від 24.06.2009 позивач передав відповідачу у строкове платне користування об'єкт оренди - державне нерухоме майно, загальною площею 2757,90 кв.м., а саме: асфальтове покриття (інвентарний № 1617), площею 2480,00 кв.м.; окрему стоячу одноповерхову будівлю корпусу № 39 площею 39,40 кв.м.; навісну споруду площею 52,90 кв.м. (інвентарний номер № 36); нежитлове приміщення першого поверху одноповерхової будівлі корпусу № 10 площею 185,60 кв.м., розміщені за адресою: м. Київ, вул. Велика Окружна, 4, що перебувають на балансі державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» (копія акту долучена позивачем до позовної заяви).

Згідно з п. 10.9 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю/балансоутримувачу.

Майно вважається повернутим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок щодо складення акту приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря (п. 10.10 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009).

Судом встановлено, що 18.06.2015 відповідач повернув позивачу нерухоме майно загальною площею 185,60 кв.м. - нежитлові приміщення першого поверху одноповерхової будівлі корпусу № 10, що розміщене за адресою: м. Київ, вул. Велика Окружна, 4 та перебуває на балансі Державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш», що підтверджується актом приймання-передачі (повернення) від 18.06.2015 (копія долучена позивачем до матеріалів справи у судовому засіданні 25.03.2016).

Судом встановлено, що 17.12.2015 між сторонами укладено Договір № 4245/06 про припинення Договору оренди № 4345 від 24.06.2009, відповідно до якого сторони погодили достроково припинити чинність Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 за взаємною згодою сторін з 24.11.2015 (п.п. 1, 2 вказаного договору).

Судом встановлено, що 24.11.2015 за актом приймання-передачі (повернення) нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Велика Окружна, 4 відповідач повернув позивачу об'єкт оренди - державне нерухоме майно, загальною площею 2572,30 кв.м., а саме: асфальтове покриття (інвентарний № 1617), площею 2480,00 кв.м.; окрему стоячу одноповерхову будівлю корпусу № 39 площею 39,40 кв.м.; навісну споруду площею 52,90 кв.м. (інвентарний номер № 36), розміщені за адресою: м. Київ, вул. Велика Окружна, 4, що перебувають на балансі державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» (балансоутримувач).

Згідно з п. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до п. 3.1 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 (в редакції Додаткового договору від 08.07.2015) орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - квітень 2015 року - 63155 грн. 50 коп. Оренда плата за перший місяць оренди - червень 2015 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за травень та червень 2015 року.

Відповідно до п. 3.2 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 3.3 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.6 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості з орендної плати до державного бюджету станом на 03.03.2016 судом встановлено, що за період з червня 2009 року по жовтень 2015 року (включно) відповідач зобов'язаний був сплатити до державного бюджету України 70% нарахованої орендної плати (відповідно до п. 3.6 договору та враховуючи положення п.п. 3.2, 3.3 договору) у загальному розмірі 2415012 грн. 90 коп.

Судом встановлено, що відповідач за користування об'єктом оренди за вказаний період (з червня 2009 року по жовтень 2015 року) належним чином виконав свої зобов'язання зі сплати 70% орендної плати до державного бюджету України, сплативши грошові кошти у загальному розмірі 2417078 грн. 61 коп., що відображено у долученому позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості.

Таким чином, відповідачем було переплачено грошові кошти у розмірі 2065 грн. 71 коп.

Згідно з п. 3.4 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 у разі користування майном протягом неповного календарного місяця добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Згідно з п. 3.11 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувача.

Як встановлено судом, 24.11.2015 за актом приймання-передачі (повернення) нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Велика Окружна, 4 відповідач повернув позивачу об'єкт оренди - державне нерухоме майно, загальною площею 2572,30 кв.м., а саме: асфальтове покриття (інвентарний № 1617), площею 2480,00 кв.м.; окрему стоячу одноповерхову будівлю корпусу № 39 площею 39,40 кв.м.; навісну споруду площею 52,90 кв.м. (інвентарний номер № 36), розміщені за адресою: м. Київ, вул. Велика Окружна, 4, що перебувають на балансі державного науково-виробничого підприємства «Електронмаш» (балансоутримувач).

Таким чином, враховуючи положення чинного законодавства та умови п. 3.11 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був сплатити орендну плату до 24.11.2015 (дата повернення позивачу об'єкту оренди за актом приймання-передачі).

Судом встановлено, що за листопад 2015 року (за період користування об'єктом оренди з 01.11.2015 до 24.11.2015) відповідач повинен був сплатити до державного бюджету України 70% орендної плати у сумі 36704 грн. 87 коп., що відображено у долученому позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості Приватного акціонерного товариства «Орії».

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи положення п. 3.6 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 щодо сплати орендної плати не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітнім, суд дійшов висновку, що грошові кошти у розмірі 36704 грн. 87 коп. (70% орендної плати) до державного бюджету відповідач повинен був сплатити в строк до 10.12.2015 (включно).

Судом встановлено, що відповідач не сплатив до державного бюджету 70% орендної плати за листопад 2015 року у сумі 36704 грн. 87 коп., що не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, зокрема, відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у розмірі 36704 грн. 87 коп.

Однак, як встановлено судом, за весь період користування об'єктом оренди відповідачем було переплачено грошові кошти у розмірі 2065 грн. 71 коп.

Відповідно до п. 3.9 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 зайва сума орендної плати, що надійшла до державного бюджету та балансоутримувача, підлягає заліку в рахунок подальших платежів.

Таким чином, враховуючи положення п. 3.9 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009, суд дійшов висновку, що розмір орендної плати (70% орендної плати) за листопад 2015 року (з 01.11.2015 до 24.11.2015) підлягає зменшенню на суму 2065 грн. 71 коп., та розмір заборгованості Приватного акціонерного товариства «Орії» за Договором оренди № 4345 від 24.06.2009 становить 34639 грн. 16 коп. (36704 грн. 87 коп. - «мінус» 2065 грн. 71 коп.), що також було враховано позивачем у розрахунку заборгованості та визначення розміру суми основного боргу відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Приватного акціонерного товариства «Орії» у розмірі 34639 грн. 16 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати позивачу грошових коштів у розмірі 34639 грн. 16 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Орії» суми основного боргу у розмірі 34639 грн. 16 коп. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку зі сплати орендних платежів, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 3685 грн. 26 коп. за загальний період нарахування з 29.07.2015 по 26.01.2016.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 3.7 Договору оренди № 4345 від 24.06.2009 орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Орії» пені у розмірі 3685 грн. 26 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання позивачем було заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 242 грн. 47 коп. за грудень 2015 року (за прострочення сплати відповідачем орендної плати (70% орендної плати) за листопад 2015 року).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Орії» інфляційних втрат у розмірі 242 грн. 47 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 2 частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1378 грн. 00 коп.

Згідно з п. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше, ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору при прийнятті судового рішення.

Відповідно до п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход державного бюджету України.

Враховуючи, що позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву задоволено у повному обсязі, та беручи до уваги, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 було відстрочено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву сплату судового збору за подачу позовної заяви, судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Орії» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 29; ідентифікаційний код: 24095844) на користь Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва; код одержувача: 37995466; банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві; МФО: 820019; рахунок: № 0011; КЕКД: 22080300; назва: плата за оренду іншого державного майна) суму основного боргу у розмірі 34639 (тридцять чотири тисячі шістсот тридцять дев'ять) грн. 16 коп., пеню у розмірі 3685 (три тисячі шістсот вісімдесят п'ять) грн. 26 коп. та інфляційні втрати у розмірі 242 (двісті сорок дві) грн. 47 коп.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Орії» (01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 29; ідентифікаційний код: 24095844) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 30.03.2016

Суддя І.М. Отрош