ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Справа № 908/5345/15

м. Миколаїв

за позовом: Приватного малого підприємства ЕВРОТОРГ (АДРЕСА_1, 54001)

до відповідача: Колективного сільськогосподарського підприємства Тепличний комбінат (вул. Комунальна, 1, м. Енергодар, Запорізька обл., 71500) в особі Южноукраїнського відокремленого підрозділу Колективного сільськогосподарського підприємства Тепличний комбінат (а/с 3, м. Южноукраїнськ, Миколаївська обл., 55002)

про стягнення 35272,23 грн.

суддя Фролов В. Д.

ПРИСУТНІ:

Від позивача - ОСОБА_1 довіреність від 28.03.2016

Від відповідача - не зявився

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.10.2015 року порушено провадження у справі, суддею Сушко Л.М. прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи на 05.11.2015.

Ухвалою від 05.11.2015 здійснено заміну первісного відповідача - ОСОБА_2 сільськогосподарське підприємство "Тепличний Комбінат" належним відповідачем ОСОБА_2 сільськогосподарське підприємство "Тепличний Комбінат" в особі Южноукраїнського відокремленого підрозділу Колективного сільськогосподарського підприємства Тепличний комбінат, справу призначено до розгляду на 24.11.2015р.

Ухвалою від 24.11.2015, враховуючи відсутність представників сторін та необхідність витребувати нові докази, суд виніс ухвалу про відкладення розгляду справи на 08.12.2015.

Ухвалою від 08.12.2015 справу № 908/5345/15 передано за територіальною підсудністю до господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою від 21.12.2015 (суддя Бездоля Д.О.) справу прийнято до свого провадження, розгляд справи призначено на 25.01.2016.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Миколаївської області від 01.02.2016 № 44 відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та абзацу b) підпункту 3.6.1 пункту 3.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Миколаївської області, затвердженого рішенням зборів суддів Господарського суду Миколаївської області від 29.05.2015 №7, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 908/5345/15. За результатами якого, справу передано судді Фролову В.Д. для розгляду та вирішення по суті.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області (суддя Фролов В.Д.) прийнято справу до свого провадження, розгляд справи призначено на 02.03.2016.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявились.

Ухвалою суду від 02.03.2016 відкладено розгляд справи на 30.03.2016 та зобовязано позивача надати розгорнутий розрахунок позовних вимог та вказати дату нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

28 березня 2016 року від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованості в сумі 35 042 грн. 17 коп. з яких: 17 596 грн. 00 коп. основний борг, 2 814 грн. 41 коп. 3% річних, 14 631 грн. 76 коп. інфляційні втрати.

Враховуючи, що позивач скористався своїм правом, передбаченим ст. 22 ГПК України, до прийняття рішенні, справа розглядається з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 35 272 грн. 23 коп., з яких: 17 596 грн. 00 коп. основний борг, 2 814 грн. 41 коп. 3 % річних від простроченої суми, 14 861 грн. 82 коп. інфляційні втрати, посилаючись на неналежне виконання відповідачем обовязків за договором № 22/12-70У купівлі продажу товарів на умовами оплати з розстрочкою від 01.11.2012 р., обґрунтовуючи свої вимоги ст.ст. 193, 218, 232 ГК України, ст.ст. 95, 96, 525, 526, 625, 655, 692 ЦК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані належним чином та підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

01 листопада 2012 року між Приватним малим підприємством ЕВРОТОРГ (надалі позивачем) та ОСОБА_2 сільськогосподарським підприємством Тепличний комбінат (надалі відповідачем) укладено договір № 22/12-70У купівлі продажу товарів на умовами оплати з розстрочкою (надалі Договір) відповідно до якого позивач зобовязується передати у власність відповідача, а відповідач зобовязується прийняти та оплатити товар відповідно специфікації доданої до даного договору. Загальна вартість товарів становить 77 600 грн. 00 коп. з НДС. (розділ 1 та п.3.2 Договору).

Відповідно до пп. 3.3, 3.4, 3.5, 3.5.1, 3.5.2 Договору розрахунки проводяться в безготівковій формі, позивач надає відповідачу комерційний кредит в вигляді розстрочки оплати товару до 01.05.2013 року. Оплата товару здійснюється рівними частинами щомісячно. Перший платіж 10.04.2013 р. в розмірі 38 800,00 грн. Другий платіж 30.04.2013 р. в розмірі 38 800,00 грн.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору сторони передбачили, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань по даному договору в відповідності до діючого законодавства. Всі спори та розбіжності, які можуть виникнути в звязку з виконанням сторонами своїх зобовязань по даному договору, будуть по можливості вірушуватись шляхом переговорів або в судовому порядку.

На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідача товар, що підтверджено видатковими накладними №1 від 15.01.2013 на суму 35 000,00 грн., № 2 від 15.01.2013 на суму 42 600,00 грн., № 3 від 27.03.2013 на суму 19 500,00 грн. на загальну суму 97 100 грн. 00 коп. (а.с. 16-18).

Відповідачем було здійснено повернення частини поставленого товару, що підтверджено видатковою накладною № КС-0000001 від 27.03.2013 на суму 23 499 грн. 98 коп. (а.с.19).

Таким чином, загальна вартість поставленого товару, яка підлягала оплаті становить 73 600 грн. 02 коп.

21 березня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 13 купівлі-продажу (надалі Договір №13) відповідно до якого відповідач зобовязується, в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність позивача плодоовочеву продукцію (надалі-Товар), а позивач зобовязується прийняти товар та оплатити його на умовах цього договору. Право власності на товар переходить до позивача з моменту передачі

товару за видатковою накладною. Ціна за товар є договірною та визначається в накладній на дату відпуску товару. (пп. 1.1, 5.1, 2.1 Договору).

Згідно з пп., 8.1, 8.2 Договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення. Строк цього договору починає свій перебіг з моменту, визначеного п.8.1 Договору та закінчується 31.12.2014 року.

На виконання умов Договору № 13 відповідач поставив позивачу товар за видатковими накладними № КС-0000019 від 21.03.2014 на суму 18 000,00 грн., № КС-0000033 від 02.04.2014 на суму 20 004,00 грн., № КС-0000045 від 11.04.2014 на суму 18 000,00 грн., загальна сума поставленого товару становить 56 004,00 грн.(а.с. 23-25).

На підставі взаємної згоди та положень ст. 601 ЦК України позивач та відповідач провели процедуру зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с. 26-28), що підтверджено;

- пп. 3, 4.1, 4.2 акту від 31.03.2014 на суму 18 000,00 грн., де зобовязання відповідача та позивача за договорами від 01.11.2015 та від 21.03.2014 у розмірі 18000,00грн. припинено;

- пп. 3, 4.1, 4.2 акту від 02.04.2014 на суму 20 004,00 грн., де зобовязання відповідача та позивача за договорами від 01.11.2015 та від 21.03.2014 у розмірі 20 004,00 грн. припинено;

- пп. 3, 4.1, 4.2 акту від 30.04.2014 на суму 18 000,00 грн., де зобовязання відповідача та позивача за договорами від 01.11.2015 та від 21.03.2014 у розмірі 18 000,00 грн. припинено. Вказані акти про зарахування зустрічних однорідних вимог підписані сторонами та скріплені їх печатками.

В результаті проведення процедури зарахування зустрічних однорідних вимог позивач належним чином виконав свої зобовязання за договором №13 від 21.03.2014. Залишкова заборгованість відповідача за договором від 01.11.2012 станом на день подання позовної заяви становить 17 596 грн. 00 коп.

У звязку з цим, 26 листопада 2014 року та 14 січня 2015 року позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу з проханням в найкоротші строки здійснити оплату товару. Відповідач листи-вимоги отримав, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.30-31, 33-34).

Відповідачем вимоги залишена без реагування та виконання.

Відповідно до ч.1,2 ст.193 ГК України cуб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2, 3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

З огляду на викладене, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача боргу в сумі 17 596 грн. 00 коп. є обґрунтованими, матеріалами справи підтвердженими, а тому підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 251, ст. 253 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України обумовлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, Позивачем нараховані Відповідачу збитки від інфляції у розмірі 14 631 грн. 76 коп. та 3 % річних в сумі 2 814 грн. 41 коп. які підтверджені розрахунком позивача, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач своїм правом не скористався.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи зазначене, позов підлягає задоволенню повністю.

Статтею 49 ГПК України передбачено покладання судових витрат, зокрема витрат на оплату судового збору, у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Колективного сільськогосподарського підприємства Тепличний комбінат (вул. Комунальна, 1, м. Енергодар, Запорізька обл., 71500, код 36180433) в особі Южноукраїнського відокремленого підрозділу Колективного сільськогосподарського підприємства Тепличний комбінат (а/с 3, м. Южноукраїнськ, Миколаївська обл., 55002) на користь Приватного малого підприємства ЕВРОТОРГ (АДРЕСА_1, 54001, код 24791644) заборгованість в сумі 35 042 грн. 17 коп. з яких: 17 596 грн. 00 коп. основний борг, 2 814 грн. 41 коп. 3% річних, 14 631 грн. 76 коп. інфляційні втрати., а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.Д. Фролов