ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_____________________________________________________________________________У Х В А Л А
"29" березня 2016 р. Справа №923/183/16
Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РИМЗ", м. Херсон
до товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтокомунсервіс", м. Херсон
про стягнення 299899,94 грн.
За участю представників сторін:
від позивача - представник ОСОБА_1, довіреність від 19.02.2016р., представник ОСОБА_2, довіреність від 09.03.2016р., представник ОСОБА_3, довіреність №2.1 від 04.01.2016р.
від відповідача - представник ОСОБА_4, довіреність від 03.08.2015р., представник ОСОБА_5, довіреність №1395 від 28.03.2016р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "РИМЗ" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтокомунсервіс" заборгованість у розмірі 299899,94 грн.
28 березня 2016 року відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву з вимогою до товариства з обмеженою відповідальністю "РИМЗ" про визнання частково недійсним договору про надання послуг з видалення побутових відходів №33-К/15 від 29.12.2014р. з дати його укладення, в частині визнання недійсним додатку №2 від 29.12.2014р. "Розрахунок вартості послуг з видалення 1 куб. м. побутових відходів" до цього договору.
Відповідно до положень ст. 60 ГПК України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємопов'язаний з первісним.
Оскільки подана зустрічна позовна заява ТОВ "Херсонавтокомунсервіс" до ТОВ "РИМЗ" про визнання частково недійсним договору, відповідає вимогам ст.ст. 54, 57, 60 ГПК України, то суд приймає її до розгляду сумісно з первісним позовом у справі № 923/183/16.
Представник відповідача у судовому засіданні 29.03.2016р. надав суду письмове заперечення на відзив на позовну заяву. Дане заперечення з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.
В обґрунтування клопотанні про забезпечення позову позивач посилається на ті обставини, що позивачем на адресу відповідача була направлена вимога від 16.11.2015р. за №336 про сплату боргу, яку листом №1241 від 19.11.2015р. відповідач фактично проігноровано, враховуючи те, що між сторонами договорів надання послуг документально оформлено актами виконаних робіт. Вимога про сплату заборгованості від 10.01.2016р. також залишена відповідачем без задоволення. Відповідач усіляко намагається ухилитись від виконання грошових зобов'язань перед позивачем, про що свідчить лист №1348 від 18.02.2016р. Реакція на вимоги позивача та достатньо велика сума заборгованості дають підстави для обґрунтованого припущення, що відповідач не має наміру погашати свої боргові зобов'язання, при цьому договори між сторонами продовжують діяти, послуги продовжують надаватись в повному обсязі і сума боргу постійно зростає. Також відповідач після отримання вимоги позивача про сплату заборгованості та наміри звернутися до суду припинив розрахунки навіть за поточне обслуговування (за винятком періодичного перерахування 100 грн. на добу).
Позивач вважає, що створення керівником відповідача ним же очолюваного іншого підприємства з однаковою організаційно-правовою формою та однаковим видом діяльності, а також зі співзвучною назвою може свідчити про намір найближчим часом припинити діяльність ТОВ "Херсонавтокумунсервіс" разом з його кредиторськими зобов'язаннями. Відповідач вчиняє дії/бездіяльність свідомо, маючи на меті ухилення від виконання зобов'язань, навіть шляхом банкрутства та наступної ліквідації юридичної особи.
На думку позивача, вищезазначене свідчить про наявність правових підстав для вжиття заходів до забезпечення позову.
Представник позивача у судовому засіданні 29.03.2016р. підтримав заяву про забезпечення позову.
Представник відповідача у судовому засіданні 29.03.2016р. заперечив проти задоволення заяви позивача про забезпечення позову.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст. 66, 67 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення цього майна з-під арешту.
Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача і полягає у вжитті судом заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення.
Таким чином, підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог.
При цьому на заявника, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, покладається тягар доказування наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;
- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;
- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову.
Проаналізувавши заяву позивача про забезпечення позову, докази надані в її обґрунтування, суд дійшов висновку, що у даній заві відсутні посилання на конкретні обставини щодо вчинення відповідачем фактичних дій направлених на ухилення від виконання рішення, яке може бути прийнято у даній справі, відсутні й посилання на конкретні докази, які б дійсно підтверджували, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позивач у своїй заяві фактично посилається лише на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, яке ґрунтується лише на припущеннях, без наведення відповідного обґрунтування і надання належних доказів, що не дає підстав для задоволення відповідної заяви.
Таким чином, заявником не доведено ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у разі невжиття заходів до забезпечення позову.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, у зв'язку з чим заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Також у судовому засіданні 29.03.2016р. представник позивача надав суду клопотання про витребування доказів, в якому на підставі ст. 38 ГПК України просить:
2. Уповноважити повноважного представника позивача ТОВ "РИМЗ" на отримання вищезазначених документів.
Представник позивача у судовому засіданні 29.03.2016р. підтримав клопотання про витребування доказів.
Представник відповідача у судовому засіданні 29.03.2016р. заперечив проти задоволення клопотання позивача про витребування доказів, з підстав необґрунтованості.
З метою всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає за доцільне задовольнити частково клопотання позивача про витребування доказів, лише в частині витребування від Херсонської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Херсонській області зазначених доказів. Одночасно, як вбачається зі змісту ст. 38 ГПК України уповноваження на одержання доказів заінтересованої особи є правом, а не обов'язком суду, тому в даній частині суд відмовляє у задоволенні даної вимоги.
Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.
У зв'язку із необхідністю витребування у позивача за первісним позовом нових доказів та направлення запиту до Херсонської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Херсонській області, розгляд справи підлягає відкладенню на іншу дату.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 60, 66, 67, п.3 ч.1 ст. 77, ст. 86 ГПК України, суд -
1. Прийняти до розгляду сумісно з первісним позовом у справі №923/183/16 зустрічну позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонавтокомунсервіс" до товариства з обмеженою відповідальністю "РИМЗ" про визнання частково недійсним договору.
2. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "РИМЗ" у задоволенні заяви про забезпечення позову.
3. Відкласти розгляд справи на "14" квітня 2016 р. на 11:00 год. за адресою: м. Херсон, вул. Горького, 18, зал судових засідань №212.
4. Зобов'язати ТОВ "РИМЗ" в строк до 11.04.2016р. через канцелярію господарського суду Херсонської області, з супровідним листом, подати:
- письмовий відзив на зустрічний позов, який повинен містити відомості, що передбачені ст. 59 ГПК України, з нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням викладеної в ньому позиції;
- докази направлення відзиву ТОВ "Херсонавтокомунсервіс"
5. Направити запит до Херсонської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Херсонській області про витребування доказів.
6. Повідомити учасників судового процесу:
- про необхідність оформлення письмових доказів відповідно до ст.ст. 33, 34, 36 ГПК України;
- про необхідність направити для участі в розгляді справи своїх повноважених представників, повноваження яких повинні бути оформленні згідно з вимогами с. 28 ГПК України;
- що неявка сторін у судове засідання господарського суду не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.
7. Копію ухвали направити до Херсонської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Херсонській області
Суддя С.В. Нікітенко