ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.03.16р. Справа № 904/8709/15

За заявою: приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.16 р.

У справі:

за позовом публічного акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м.Нікополь, Дніпропетровська область

до приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1 - довіреність № 434-4016 від 11.10.11р.;

від відповідача (заявника): не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" 983640,67грн. пені, 1073158,04грн. інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 49182,03грн., а всього 2105980,74грн. через неналежне виконання зобовязань із своєчасної оплати одержаного товару за договором поставки від 05.12.2014р. за № 151504/1406395 (далі Договір).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015р. (суддя Петренко І.В.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. (колегія суддів у складі: ОСОБА_2 головуючий суддя, судді Величко Н.Л., Подобєд І.М.), позов задоволено.

Прийняті судові рішення з посиланням на приписи статей 509, 525, 526, 546, 548, 549, 610, 612, 625, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 193, 199, 231, 232, 233, 265, 266 Господарського кодексу України, статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" та пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобовязань із своєчасної оплати товару, поставленого за Договором, а також відсутністю належних підстав для зменшення розміру нарахованої пені за рішенням суду.

16.12.2015р. на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015р., яке набрало законної сили 09.12.2015р. видано наказ.

Постановою Вищого господарського суду від 23.02.2016р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. у справі № 904/8709/15 залишено без змін, а касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" - без задоволення.

17.03.2016р. відповідач звернувся до господарського суду з заявою за вих.№015-796 від 16.03.2016р. в якій просить суд відстрочити виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2015р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. строком на шість місяців.

Заява обґрунтована наступним.

Нестабільна політична та фінансова ситуація в Україні, яка утворилася внаслідок бойових дій на території Донецької і Луганської області, де знаходиться значна частина контрагентів відповідача, які на теперішній час не мають змоги вчасно розрахуватися з нашим підприємством не могла не торкнутися фінансового становища відповідача.

Відповідач звертає увагу на важку фінансово-економічну ситуацію гірничо-металургійного комплексу і як наслідок на власний нестабільний (негативний) фінансовий стан.

В якості доказів збитковості суду надано звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 рік з якого випливає, що збитковість відповідача складає 21902000грн.

Відповідач вважає, що у господарського суду Дніпропетровської області є всі підстави для відстрочення виконання рішення.

За результатами огляду заяви за вих.№015-796 від 16.03.2016р. та керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд ухвалив прийняти заяву за вих.№015-796 від 16.03.2016р. до розгляду.

Призначити розгляд заяви за вих.№015-796 від 16.03.2016р. у засіданні на 29.03.16р.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 17.03.2016р. з відміткою представника позивача про отримання ухвали суду 16.03.2016р. та явкою представника в судове засідання.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 22.03.2016р. з відміткою представника відповідача про отримання ухвали суду 17.03.2016р.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні проти заяви заперечує, про що подав відзив на вищевказану заяву та повідомив наступне.

Наявність інфляційних процесів в економіці держави та складна ситуація у промисловій сфері, зокрема в металургії, негативно впливають і на результати господарської діяльності позивача.

Негативними наслідками є падіння виробництва, вимушений простій на дому працівників підприємства, фінансові збитки.

Вказані обставини підтверджено наступними документами:

- накази голови правління позивача про організацію роботи підприємства у травні-грудні 2015 року та у січні 2016 року, згідно яких був оголошений вимушений простій на дому працівників заводу у зв'язку із зниженням обсягу виробництва;

- звіт про фінансові результати за 2015 рік (чистий фінансовий результат за 2015 рік - збиток у розмірі 8471000,00грн.);

- довідка головного бухгалтера позивача №4017-254 від 14.03.2016р. про стан заборгованості перед постачальниками, що станом на 01.01.2016р. кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги складає 1367866,00грн.;

- довідка публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" від 25.03.2016р. з якої вбачається, що станом на 24.03.2016р. на поточному рахунку позивача у банку залишок коштів складає 0,00грн.

Позивач звертає увагу суду, що відповідачем у лютому 2016 року (19.02.2016р.) рішення господарського суду у подібній справі і з заборгованістю у розмірі 1031697,52грн. виконано боржником у повному обсязі, що підтверджується постановою Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 19.02.2016р. про закінчення виконавчої провадження у зв'язку з повним виконанням.

Повноважний представник відповідача (заявника) в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997р. №475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Суд бере до уваги те, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Статтею 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання (ч.1).

Відповідно до п.7.1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12р. за № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пунктом 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12р. за № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

В зв'язку з тим, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку відстрочки.

Дослідивши заяву відповідача (заявника) за вих.№015-796 від 16.03.2016р. господарський суд визнав її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню на підставі наступного.

По-перше, господарський суд встановив, що заборгованість відповідача перед позивачем в частині пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат виникла у зв'язку з неналежним виконання відповідачем обов'язків за укладеним між сторонами договором.

По-друге, рішення господарського суду Дніпропетровської області ухвалено 19.10.2015р. і відповідач незважаючи на своє скрутне фінансове становище та обґрунтованість позовних вимог оскаржував судове рішення, яке за результатами апеляційного та касаційного оскарження залишилося без змін.

По-третє, відповідач не вчиняв жодних дій, відповідні докази суду не надано, з метою належного виконання судового рішення.

По-четверте, відповідач не надав суду доказів того, що нестабільна політична та фінансова ситуація в Україні, яка утворилася внаслідок бойових дій на території Донецької і Луганської області торкнулася підприємства відповідача;

По-п'яте, доказів наявності значної частини контрагентів відповідача, які на теперішній час не мають змоги вчасно розрахуватися з підприємством відповідача суду не надано.

По-шосте, ознаки збитковості наявні і у позивача, і у відповідача, отже вказана обставина не визнається такою, що є підставою для надання відстрочки відповідачу.

Рішення господарського суду, що набрало законної сили, є обов'язковим на всій території України (стаття 115 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд визнав, що в неналежному виконанні відповідачем (заявником) умов укладеного між сторонами договору відсутня вина позивача, а зазначена заборгованість утворилася внаслідок господарської діяльності самого відповідача (заявника).

Господарський суд не вбачає винятковості випадку відповідача (заявника) та враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача (заявника) у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи заява не підлягає задоволенню.

Загальновідомою обставиною є наявність в економіці держави інфляційних процесів та економічної кризи, однак дотримуючись балансу інтересів сторін господарський суд вважає справедливим в задоволені заяви за вих.№015-796 від 16.03.2016р. про відстрочку виконання рішення суду відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 87, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви за вих.№015-796 від 16.03.2016р. відмовити

Ухвала набирає законної сили з часу її прийняття та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в порядку встановленому для оскарження судових рішень.

Суддя ОСОБА_3