ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Справа № 927/1250/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Рогач Л.І. - головуючого, доповідача
Алєєвої І.В., Дроботової Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016
у справі№ 927/1250/15
Господарського суду Чернігівської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі"
до проПублічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" спонукання укласти договір,

за участю представників:
позивача не з'явився (про час і місце судового засідання повідомлений)
відповідачаШирай К.А. -предст. дов. від 17.03.2016

ВСТАНОВИВ:

22.09.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" звернулось до господарського суду з позовом про зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" укласти договір про передачу електричної енергії місцевими електричними мережами на умовах примірного договору, затвердженого постановою НКРЕ України № 934 від 19.10.2005 "Про схвалення примірного договору на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом та електропередавальною організацією" (з урахуванням заяви про уточнення від 09.10.2015).

Відповідач проти позову заперечив, вказавши, що позов є безпідставним, оскільки для реалізації предмету договору необхідно надати довідку з інформацією щодо всіх точок обліку, за якими середньомісячне споживання менше 50 тис. кВт.г., у зв'язку з тим, що позивач надав інформацію не за всіма точками обліку та не виконав вимоги Інструкції про порядок комерційного обліку електричної енергії, затвердженої рішенням Ради Оптового ринку електричної енергії від 08.10.1998, договір не може бути укладено.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 16.11.2015 (суддя Мурашко І.Г.) позов задоволено у повному обсязі; договір між Публічним акціонерним товариством "Чернігівобленерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" "Про передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом та електропередавальною організацією" вирішено вважати укладеним на умовах примірного договору, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 19.10.2005 № 934 з моменту набрання рішенням суду законної сили; з відповідача стягнуто на користь позивача 1218,00 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 (судді Баранець О.М. - головуючий, Сітайло Л.Г., Пашкіна С.А.) рішення господарського суду залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими у справі рішеннями, відповідач подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просив скасувати прийняті у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме статей 179, 180, 181, 184, 187 Господарського кодексу України; за доводами касаційної скарги суди не врахували, що підставою для відмови у підписанні договору є недотримання позивачем вимог Порядку, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 29.10.2010 №1421 "Про затвердження Порядку доступу постачальників електричної енергії за нерегульованим тарифом до місцевих (локальних) електричних мереж", щодо надання необхідних документів (довіреності, що уповноважує особу на підписання договору); також суди не врахували, що позивач в порушення статей 626, 638 Цивільного кодексу України заявив вимогу про спонукання укласти договір на умовах примірного договору, без погодження істотних умов договору, отже, суди прийняли рішення з порушенням норм статті 84 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для скасування постанови відповідно до статті 111-10 вказаного Кодексу.

Позивач не скористався правом на участь представника в судовому засіданні касаційної інстанції; надіслав відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні касаційної скарги, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача, присутнього у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 08.09.2011 Товариство з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" (позивач) отримало ліцензію Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕ) серія АГ №578493 на постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом (а.с. 33). Строк дії ліцензії з 16.08.2000 по 15.08.2016. Позивач є членом Оптового ринку електричної енергії України, що підтверджується протоколом від 16.11.2000 № 16 засідання Ради Оптового ринку електричної енергії України та згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців основним видом економічної діяльності позивача є торгівля електроенергією.

Позивач та ДП "Енергоринок" 24.06.2004 уклали договір № 2180/01, строк дії якого додатковою угодою від 12.06.2015 № 11369/01 продовжено до 31.12.2015. Згідно з умовами договору, ДП "Енергоринок" продає електричну енергію постачальнику ТОВ "Вєк Технолоджі" на межі балансової належності електричних мереж в точках поставки електричної енергії відповідних споживачів згідно з обсягом погодинного споживання з урахуванням нормативних технологічних витрат електричної енергії на її транспортування місцевими (локальними) електричними мережами на підставі показів розрахункових приладів диференційованого (погодинного) обліку електроенергії для подальшого продажу її споживачам. Відповідач - Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго" є електропередавальною організацію, яка має право на здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на підставі ліцензії НКРЕ серія АГ № 500367; відповідач на закріпленій території є монополістом на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами виходячи з положень Закону України "Про природні монополії". Суди також встановили, що 11.08.2015 позивач та Публічне акціонерне товариство "Чернігівська кондитерська фабрика "Стріла" уклали договір № 7/15 купівлі - продажу електричної енергії, за умовами якого постачальник ТОВ "Вєк Технолоджі" продає споживачу ПАТ "Чернігівська кондитерська фабрика "Стріла" для забезпечення потреб електроустановок споживача електричну енергію (активну), а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (пункт 1.1 вказаного договору). Договором сторони погодили, що договір укладається на стовідсоткову потребу споживача в електроенергії. Дія договору постачання електричної енергії, укладеного між споживачем та ПАТ "Чернігівобленерго" (далі - електропередавальна організація) припиняється в частині постачання активної електроенергії, про що споживач та електропередавальна організація складають додаткову угоду до договору (пункт 1.2 договору). Постачальник укладає з електропередавальною організацією договір на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами (пункт 1.3 договору).

12.08.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою щодо укладення договору про передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на умовах примірного договору на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом та електропередавальною організацією, затвердженого постановою НКРЕ від 19.10.2005 № 934. До заяви позивач додав два примірники договору про передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, підписаних з боку позивача, довідку про наявність у позивача укладеного договору про купівлю - продаж електричної енергії із споживачем, а також завірену копію ліцензії позивача на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом, що підтверджується описом вкладення до цінного листа від 12.08.2015 та не заперечується відповідачем. Зазначений пакет документів вручений відповідачу 17.08.2015, про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції ПАТ "Чернігівобленерго" із штемпелем останнього про отримання вхідної кореспонденції.

Відповідач листом від 26.08.2015 № 23/4747 надав відповідь на пропозицію позивача щодо укладення договору про передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, зазначивши що для укладення такого договору заявнику згідно з пунктом 2.4 "Умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електроенергії за нерегульованим тарифом", затверджених Постановою НКРЕ № 36 від 12.08.1996, та підпункту 2 пункту 9.1 та підпункту 1 пункту 9.2 Правил користування електричною енергією, необхідно: укласти договір купівлі-продажу електричної енергії з оптовим постачальником електроенергії; укласти договір купівлі - продажу електричної енергії із споживачами, укласти договір з електропередавальною організацією на передачу електричної енергії до мереж споживачів, з якими укладеного договори про купівлю-продаж електричної енергії. При цьому однією з обов'язкових умов транзиту електричної енергії є надання ліцензіатом з передачі електроенергії місцевими (локальними) електромережами інформаційних послуг постачальникам електроенергії за нерегульованим тарифом, що передбачено постановою НКРЕ № 934 від 19.10.2005. Разом з тим, надання інформаційних послуг можливо лише після узгодження постачальником електроенергії за нерегульованим тарифом з відповідними організаціями переліку розрахункових точок обліку споживачів, якими, відповідно до укладених договорів купівлі-продажу, буде постачатись електроенергія.

Листом від 14.09.2015 № 23/5117 відповідач повторно надав відповідь на пропозицію позивача укласти договір про передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, зазначивши, що підготовка проекту такого договору можлива лише після надання позивачем належної довідки про стан обліку електроенергії, надана позивачем довідка складена з помилками та не відображає всіх точок обліку, по яких середньомісячне споживання менше 50 тис. кВт.г. Відповідач зазначив, що зазначений документ повинен містити в розрізі кожної точки інформацію стосовно встановленої у споживача системи АСКОЕ (за наявності), місце встановлення, приєднання, клас напруги, тип лічильника, всі точки обліку по яких середньомісячне споживання менше 50 тис. кВт.г., що є необхідним для реалізації предмета договору про передачу електроенергії, а саме, порядку розрахунків обсягу та вартості транзиту електроенергії мережами позивача.

12.10.2015 позивач повторно направив за адресою відповідача довідку, складену станом на 01.09.2015, про стан обліку електроенергії у споживачів, з урахуванням зауважень відповідача, однак, відповідач таку довідку до уваги не взяв, посилаючись на відсутність договірних відносин між сторонами.

Позивач, вказавши, що для здійснення своєї ліцензованої діяльності з постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом він потребує доступу до електричних мереж, якими монопольно володіє відповідач, який ухиляється від укладення договору, звернувся до суду з позовом про спонукання відповідача до укладення договору про передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на умовах примірного договору.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій, керуючись статтями 20, 179 Господарського кодексу України та статтею 24 Закону України "Про електроенергетику", дійшли висновку щодо обов'язку відповідача укласти договір на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами з позивачем, як постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом, зазначивши, що доступ постачальників електричної енергії за нерегульованим тарифом до місцевих (локальних) електричних мереж здійснюється на підставі договору про передачу електричної енергії місцевими (локальними) мережами, порядок укладення якого визначений постановою НКРЕ від 29.10.2010 № 1421 "Про затвердження порядку доступу постачальників електричної енергії за нерегульованим тарифом до місцевих (локальних) електричних мереж". При цьому суди визнали договір укладеним на умовах примірного договору, затвердженого постановою НКРЕ від 19.10.2005 № 934.

За змістом частини третьої статті 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів здійснюється з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно з частинами першою-третьою статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобовязань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства; господарський договір вважається укладеним, якщо сторонами у передбаченому законодавством порядку та формі досягнуто згоди щодо істотних умов, визнаних такими за законом чи необхідних для договорів даного виду; при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону, розглядаються судом. Також відповідно до приписів частини третьої статті 84 Господарського процесуального кодексу України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Згідно з пунктом 2 Порядку, затвердженого постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 29.10.2010 № 1421 "Про затвердження порядку доступу постачальників електричної енергії за нерегульованим тарифом до місцевих (локальних) електричних мереж", під час укладення договору про передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом та електропередавальною організацією сторони мають визначати його зміст на основі примірного договору про передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом та електропередавальною організацією, форму якого встановлено Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови цього договору або доповнювати його зміст.

Судова колегія наголошує, що за наведених законодавством підстав обов'язковості укладення договору про передачу електричної енергії та за відсутності підписаного сторонами спору тексту договору, як єдиного документу, який засвідчує зміст волевиявлення, права та обов'язки сторін цього договору, за змістом приписів частини третьої статті 84 Господарського процесуального кодексу України саме текст договору, викладений у резолютивній частині судового рішення, прийнятого за наслідками вирішення спору про його укладення, засвідчує взаємні права та обов'язки сторін за таким договором, зокрема, для того, щоб пересвідчитися щодо прав та обов'язків сторін цього договору стосовно інших осіб, які не брали участі у вирішенні спору.

Вказавши, що договір укладено на умовах примірного договору, суди попередніх інстанцій наведеного вище не врахували, вирішили спір у спосіб, який не має наслідком наявність єдиного документа - тексту договору, яким передбачаються необхідні умови договору щодо прав та обов'язків його сторін, строку дії договору, чіткого та визначеного строку здійснення платежів, визначення технологічних умов, необхідних для реалізації договору у разі задоволення позову про його укладення; всупереч положенням Господарського процесуального кодексу України в резолютивній частині рішення та постанови не зазначено умов, на яких укладено договір, відповідно до проекту договору, поданого позивачем.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного та рішенні місцевого господарського суду відповідно до поданої касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновків про те, що апеляційний та місцевий господарські суди в порядку статей 43, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України розглядаючи справу, не розглянули всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; не дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; не належним чином проаналізували правовідносини, що виникли та існували між сторонами, внаслідок чого їх висновки щодо розгляду позову та апеляційної скарги не є законними та обґрунтованими.

Відповідно до пункту 2 статті 111-9 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення.

Взявши до уваги, що господарські суди попередніх інстанцій встановили істотні обставини справи, дослідили зміст вимог позивача, однак, не застосували положення наведеного вище чинного законодавства відповідно до змісту спірних правовідносин та підстав поданого позову, судова колегія вбачає наявність підстав для скасування судових рішень у даній справі та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні поданих позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 49 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат, відповідно судовий збір за розгляд апеляційної та касаційної скарг покладається на позивача за змістом частини другої статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 49, 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 у справі №927/1250/15 Господарського суду Чернігівської області та рішення Господарського суду Чернігівської області від 16.11.2015 скасувати.

В позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вєк Технолоджі" (61125, Харківська обл., м. Харків, в'їзд Ващенківський, 16-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" (14000, м. Чернігів, вул. Горького, 40, ) 1339,80 грн витрат зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги та 1461,60 грн судового збору за розгляд касаційної скарги.

Доручити Господарському суду Чернігівської області видати відповідні накази.

Головуючий Л. Рогач

Судді: І. Алєєва

Т. Дроботова