РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016Справа №910/2679/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/2679/16

за позовом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва»;

до приватного підприємства «Меридіан»;

про стягнення 28 462,26 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Романенко С.В., довіреність № 38-83/03 від 12.01.2016р.;

від відповідача: не з'явився.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулось комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» (надалі - позивач) з позовом до приватного підприємства «Меридіан» (надалі - відповідач) про стягнення 28 462,26 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору № 620/3 оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади Солом'янського району м. Києва від 11.06.2008р., у визначений строк не розрахувався за користування об'єктом оренди, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 28 268,17 грн., за прострочення оплати якої нараховані 3% річних - 159,56 грн. та інфляційні втрати в розмірі 34,53 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2016р. порушено провадження у справі № 910/2679/16, розгляд справи призначений на 24.03.2016р.

Присутнім у судовому засіданні 24.03.2016р. представником позивача підтримано заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 19.02.2016р. не виконав, письмовий відзив на позов не подав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі від 19.02.2016р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві та відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об'єднань.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.06.2008р. між комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у м. Києві ради, правонаступником якого є комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, яке в подальшому перейменоване в комунальне підприємство Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», як орендодавцем (далі - позивач), та приватним підприємством «Меридіан», як орендарем (далі - відповідач), було укладено договір № 620/3 оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Солом'янського району міста Києва (далі - Договір), відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а відповідач приймає в оренду нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 4 для адміністративних та складських потреб.

Об'єктом оренди є нежиле приміщення площею 201,2 кв. м., у тому числі підвал (п. 2.1 Договору).

Згідно п. 3.1 Договору, за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку та порядку використання орендної плати, затвердженої рішенням Солом'янською районної в м. Києві радою від 20.12.2006р. № 101 або за результатами конкурсу на право оренди об'єкту комунальної власності, яка станом на момент укладення договору встановлена в розмірі 6707,40 грн. на місяць.

Відповідно до п. 3.2 Договору, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

Згідно з п. 3.3 Договору, додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Крім орендної плати, відповідно до п.3.5 Договору, орендар компенсує орендодавцю його видатки по платі за землю (додаток № 3).

Згідно з п. 3.8 Договору, орендар повинен сплачувати орендну плату та інші платежі незалежно від результатів господарської діяльності щомісячно до 1-го числа місяця наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Відповідно до п. 3.9 Договору, орендна плата та інші передбачені договором платежі сплачується орендарем починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Орендна плата нараховується до

- дати підписання сторонами акту прийому-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві;

- дати складання акту державним виконавцем про виселення, на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4.1. договору, позивач зобов'язаний протягом тридцяти календарних днів з моменту підписання цього Договору з додатками передати, а відповідач прийняти по акту прийому-передачі об'єкт оренди.

Факт передачі та відповідно прийняття відповідачем нежитлового приміщення за адресою вул. Єреванська, 4, загальною площею 201,2 кв.м., підтверджується актом прийому-передачі від 11.06.2008р.

Строк дії Договору встановлено з 01.04.2008 року до 14.11.2010 року (п. 9.1 Договору).

27.10.2011р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 620/3 до договору, умовами якої сторони внесли зміни до п.9.1 договору та встановили, що договір № 620/3 від 11.06.2008р. діє до 31.03.2012 року включно.

Пунктом 9.2 Договору, сторонами встановлено, що Договір припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Питання про надання дозволу на продовження строку Договору та його умови вирішується на підставі письмового звернення відповідача до органу виконавчої влади (в копії позивачу), поданого не пізніше як за три місяці до закінчення строку його дії. Продовження терміну Договору оформлюється письмовою угодою сторін, яка є додатком до Договору, або укладенням нового Договору.

У разі, якщо звернення відповідача не надійшло або відповідач не отримав дозволу на продовження оренди об'єкту оренди, відповідач зобов'язаний звільнити об'єкт оренди по закінченню терміну дії Договору та передати позивачу об'єкт оренди по акту прийому-передачі.

Реорганізація позивача або перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для зміни умов або припинення чинності Договору.

Договір припиняє свою дію, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено (п. 9.7.1 Договору).

В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до органів виконавчої влади за отриманням дозволу на продовження оренди об'єкту оренди.

Відтак, суд дійшов висновку, що дія спірного договору закінчилась 31.03.2012 року.

Водночас, судом встановлено, що відповідач здійснював користування об'єктом оренди за спірним договором після закінчення строку дії договору оренди.

Так, 27.08.2015р. відповідач звернувся до позивача з листом вих.. № 012/08-15 від 26.08.2015р. про відмову від оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою м. Київ, вул. Єреванська, 4, площе. 201,2 кв.м., у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем.

01.09.2015р. відповідач здійснив передачу позивачу орендованого майна по акту прийому-передачі, копія якого міститься в матеріалах справи..

Спір між сторонами виник в результаті порушення відповідачем обов'язку щодо сплати орендних платежів за період користування об'єктом оренди після закінчення строку дії спірного договору з 01.07.2015р. по 01.09.2015р., не сплатив на користь позивача орендну плату, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості у сумі 28 268,17 грн.

У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з оплати за об'єкт оренди в сумі 28 268,17 грн.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, що належить державі, тому права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями Глави 58 Цивільного кодексу України та Параграфу 5 Глави 30 Розділу VI Господарського кодексу України та Законом України «Про оренду державного і комунального майна».

Частинами 1, 3 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об'єктом оренди можуть бути державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання.

Відповідно до п. 2 ст. 26, п. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Договір оренди є одним з видів зобов'язального майнового найму, правовідносини за яким регламентуються загальними нормами зобов'язального права та майнового найму.

Своєчасне внесення орендної плати за користуванням майном є одним з основних обов'язків наймача (орендаря), належне виконання якого вимагається законом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно п. 5. ст. 762 Цивільного кодексу України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, на час розгляду спору у господарському суді, відповідачем не надано доказів оплати оренди за період користування об'єктом оренди після закінчення строку дії спірного договору з 01.07.2015р. по 01.09.2015р., відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі в сумі 28 268,17 грн. є обґрунтованою, документально підтвердженою, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача суму 3% річних - 159,56 грн. та інфляційні втрати в розмірі 34,53 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Проте, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Як встановлено судом, дія спірного договору закінчилась 31.03.2012р., однак відповідач продовжував користуватися орендованим майном після закінчення строку дії договору оренди. При цьому, строки виконання обов'язку зі сплати орендних платежів не були встановлені сторонами, з огляду на що, неможливо встановити факт прострочки внесення платежів відповідачем за оренду майна.

При цьому, в матеріалах справи наявні докази звернення 21.10.2015р. позивача до відповідача, в порядку частини другої статті 530 ЦК України, з вимогою вих. № 38-6140/03 від 12.10.2015р. про сплату заборгованості по сплаті оренди, однак заявлені 3% річних та інфляційні втрати нараховані за період з липня 2015 року по жовтень 2015 року, тобто до моменту виникнення у відповідача обов'язку сплатити заборгованість. З урахуванням положень ч. 2 ст. 530 ЦК України та дати направлення відповідачу претензії про сплату заборгованості, відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, починаючи тільки з 29.10.2015р.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства «Меридіан» (02068, м. Київ, вул. О. Кошиця, 10/21, кв. 355; 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 4; ) на користь комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» (03186, м. Київ, вул. Соціалістична, 6; ) 28 268 грн. 17 коп. - основного боргу та 1368 грн. 60 коп. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.03.2016р.

Суддя А.І. Привалов