КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. Справа№ 910/28044/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Михальської Ю.Б.

за участю представників:

від позивача: не з'явився ;

від відповідача : не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015р.

у справі №910/28044/15 (суддя: Лиськов М.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

про відшкодування шкоди 9 447 грн. 67 коп.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - відповідач) про відшкодування шкоди 9 447,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що страхувальнику позивача було завдано майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через порушення правил дорожнього руху водієм, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом № АІ/3727620. Після виплати страхового відшкодування на користь страхувальника, до позивача перейшло право зворотної вимоги до відповідача, яке страхувальник має до особи відповідальної за заподіяні збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2015р. позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» прийнято до провадження.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» позовні вимоги не визнало, у відзиві на позовну заяву посилалось на те, що з урахуванням Висновку №086/15 від 02.03.2015р. вартість відновлювального ремонту складає 42 599,65грн. або 36 678,27 грн. без ПДВ. За твердженнями відповідача, у нього відсутні правові підстави для відшкодування розміру ПДВ, який був включений експертом у вартість відновлювального ремонту автомобіля.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2015р. позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування" на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" страхове відшкодування - 9 447, 67 грн. та судовий збір в сумі 1 218, 00 грн.

Задовольняючи позов повністю, місцевий господарський суд виходив з того, що страховик має право на відшкодування за рахунок винної особи тієї суми страхового відшкодування, яка фактично виплачена страховиком страхувальнику, тобто в межах суми фактичних витрат страхувальника. Відповідно до Страхового акту № КАСКО/034/000/15/0135 вартість відновлюваного ремонту склала 46 125,94 грн. Зазначена сума була виплачена страхувальнику, що підтверджується платіжним дорученням № 42138 від 11.03.2015 та оборотно-сальдовою відомістю від 10.03.15 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просило змінити рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015р., зменшити розмір задоволених позовних вимог до 6 373,47 грн.

У доводах апеляційної скарги відповідач вказував, що рішення Господарського суду міста Києва прийняте при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з невірним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

На думку апелянта, місцевим господарським судом неправомірно задоволено позовні вимоги у повному обсязі, оскільки вважає, що судом не вірно встановлено вартість страхового відшкодування.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 грудня 2015 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 р. у справі № 910/28044/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Шевченко Е.О..

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2015 р. колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Шевченко Е.О. прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" у справі № 910/28044/15 до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 18.01.2016 року.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 р. у зв'язку із перебування судді Шевченко Е.О. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/28044/15 колегію суддів у складі: головуючого судді - Мартюк А.І., суддів Андрієнко В.В., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 р. колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Андрієнко В.В. прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" у справі № 910/28044/15 до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 18.01.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 р. колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Андрієнко В.В. розгляд апеляційної скарги відкладено на 01.02.2016р. 09 год. 45 хв.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 р. колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Зубець Л.П., Андрієнко В.В. розгляд апеляційної скарги відкладено на 29.02.2016р., зобов'язано сторони надати письмові пояснення щодо розбіжності сум вказаних в рахунку-фактурі № 35022634 від 26.02.2015 та акті виконаних робіт № 15022725 від 05.03.2015.

Розпорядженням Керівника апарату від 29.02.2016р. № 09-52/201/16 у зв'язку з перебуванням на лікарняному головуючого судді Мартюк А.І., справу № 910/28044/15 передано на повторний автоматичний розподіл.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді - Тищенко А.І., суддів: Отрюха Б.В., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду України від 29.02.2016 року справу прийнято до провадження, призначено до розгляду на 22.03.2016 року.

У судове засідання представники сторін не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать повідомлення наявні у матеріалах справи.

Відповідно до пункту 2.6.15. Інструкції з діловодства в господарських судах України на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Як вбачається з відмітки про відправку, яка міститься на звороті останньої сторінки оригіналу ухвали Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2016р., якою розгляд справи було призначено на 22.03.2016р., копії вказаного процесуального документу було відправлено учасникам судового процесу у даній справі - 04.03.2016р.

Таким чином, учасники судового процесу про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Явка представників учасників судового процесу не визнавалася обов'язковою.

Разом з тим, будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім в даному судовому засіданні від представників сторін до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Крім того, статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, виходячи зі змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський не бачить підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням того, що розгляд апеляційної скарги обмежений процесуальними строками, зокрема ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, а відкладення справи призведе лише до необґрунтованого затягування розгляду даної справи.

За таких обставин справи судова колегія визнала можливим розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін, повідомлених належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 18.04.2014 між позивачем та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АЗ-034/000/140000017. Об'єктом Договору добровільного страхування визначено транспортний засіб "Ауді", державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 26.02.2015 у м. Київ відбулося зіткнення автомобіля "Ауді", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля "МАН", що знаходився під керуванням ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», поліс № АС/5936498, державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 26.03.2015 року ДТП сталася внаслідок здійснення водієм ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Вартість матеріального збитку була встановлена згідно розцінок гарантійної станції технічного обслуговування ТОВ «Ауді-Центр» № 35022634 від 26.02.2015 року (аркуш справи 28), відповідно до якого вартість матеріального збитку, що підлягала відшкодуванню, становила 46 125,94 грн.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було перераховано страхове відшкодування в сумі 46 125,94 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 42138 від 11.03.2015. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом № КАСКО/034/00/15/0135 від 10.03.2015 (належним чином засвідчена копія акту міститься в матеріалах справи).

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач належним чином виконав умови пунтку 17 Договіру добровільного страхування наземних транспортних засобів № АЗ-034/000/140000017, відповідно до якого позивач відшкодовує матеріальні збитки, що встановлюються згідно розцінок гарантійної станції технічного обслуговування та виплатив потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 46 125,94 грн.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з Претензійним листом №2384/17 на суму 46125,94 грн., в якому було викладено вимогу про сплату страхового відшкодування. Відповідач перерахував 36 678,27 грн. та надіслав лист, відповідно до якого сума страхового відшкодування була зменшена на суму податку на додану вартість, розрахунок проводився на підставі висновку автотоварознавчої експертизи №086/15 від 02.03.2015 року, сума страхового відшкодування становила 42 599,65 грн.

Виплата страхового відшкодування страхувальнику, в силу ст. 993 ЦК України, є юридичним фактом, з яким закон пов'язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічним чином вирішено вказане питання у статті 27 Закону України «Про страхування», за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», адже за змістом ст. 3 цього Закону одним із принципів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів апеляційної інстанції, з урахуванням вказаних норм матеріального права, погоджується з вірним висновком суду першої інстанції у тому, що позивач, виконавши свої зобов'язання перед страхувальником за Договором добровільного страхування і виплативши застрахованій ним особі страхове відшкодування, набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд, на думку колегії суддів, дійшов правомірного та вмотивованого висновку, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» повинно відшкодувати Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком, (50000,00грн.), виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля, при цьому, в межах суми, що перейшла до позивача в порядку регресу в зв'язку із виплатою страхового відшкодування (46 125,94грн.) за мінусом франшизи (0,0 грн.), а отже - в сумі 46 125,94грн.

Разом з тим, посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги Рахунок фактуру №35022634, а не Акт виконаних робіт №15022725 від 05.03.2015 року видана ТОВ «Ауді-Центр Київ», колегія суддів оцінює критично і відхиляє такі доводи, з огляду на наступне.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 17 Договору добровільного страхування наземного транспорту № АЗ-034/000/140000017 від 18.04.2014року досягнуто згоди, що розмір збитку та виплата страхового відшкодування визначається на підставі розцінок гарантійної станції технічного обслуговування.

Після виплати страхового відшкодування, страхувальник, який отримав зазначені кошти, має право розпоряджатися цими коштами так, як він вважає за необхідне.

Разом з тим, у відповідності до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у листі від 19.07.2011р щодо судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди та визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

За таких обставин справи, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, фактичні обставини справи судом першої інстанції встановлені повно та об'єктивно, доказам по справі надана належна юридична оцінка, відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення Господарського суду міста Києва немає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта (відповідача).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.-

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у справі № 910/28044/15 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 р. у справі №910/28044/15 залишити без змін.

Матеріали справи №910/28044/15 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Б. Михальська