номер провадження справи 19/108/15-13/10/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 Справа № 908/3641/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю МП ПМК, м. Запоріжжя

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод, м. Запоріжжя

про стягнення 203 298,41 грн.

Суддя Серкіз В.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 22.04.2015р.

ОСОБА_2, довіреність № б/н від 22.04.2015р.

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 33 від 05.01.2016р.

Товариством з обмеженою відповідальністю МП ПМК заявлено позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод про стягнення заборгованості у розмірі 203 298,41 грн. за договором поставки № 140448 від 25.11.2014р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.07.2015р. у справі № 908/3641/15 в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю МП ПМК відмовлено повністю.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.09.2015р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю МП ПМК на рішення господарського суду Запорізької області від 23.07.2015р. у справі № 908/3641/15 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Запорізької області від 23.07.2015р. у справі № 908/3641/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2015р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю МП ПМК задоволено частково. Рішення господарського суду Запорізької області від 23.07.2015р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23.09.2015р. у справі № 908/3641/15 скасовано. Справу № 908/3641/15 передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено її до розгляду судді Серкіз В.Г.

14.01.2016р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 908/3641/15 та призначено до розгляду на 08.02.2016р.

Ухвалою суду від 08.02.2016р. продовжено строк розгляду спору до 29.03.2016р. та відкладено розгляд справи на 10.03.2016р.

Ухвалою суду від 10.03.2016р. розгляд справи відкладено на 23.03.2016р., у звязку з неявкою представника відповідача.

До початку розгляду справи представники сторін заявили клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

23.03.2016р. справу розглянуто, спір вирішено, прийнято рішення у справі, вступну та резолютивну частини якого оголошено в судовому засіданні згідно із приписами ст. 85 ГПК України.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві від 12.06.2015р., з урахуванням письмових пояснень від 05.02.2016р., та просять суд стягнути з відповідача за невиконання договірних зобовязань 203 298,41 грн., з яких: 169 904,22 грн. заборгованість за поставлений товар, 4 058,28 грн. пеня, 18 524,26 грн. сума інфляційних втрат, 811,65 грн. 3% річних та 10 000,00 грн. збитків. Позовні вимоги засновані на приписах ст.ст. 16, 22, 526, 549, 551, 611, 625, 692 ЦК України, ст.ст. 20, 173, 193, 230, 232 ГК України та ст.ст. 1, 12, 54 ГПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.03.2016р. підтримав свої заперечення викладені у запереченнях на позовну заяву від 09.03.2016р. та просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

25.11.2014р. між Приватним акціонерним товариством Запорізький електровозоремонтний завод (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю МП ПМК (Постачальник) був укладений договір поставки № 140448 (Договір).

Також, 04.12.2014р. між Приватним акціонерним товариством Запорізький електровозоремонтний завод (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю МП ПМК (Постачальник) був укладений договір поставки № 140466 (Договір).

Згідно із п. 1.1 Договорів, Постачальник зобовязується у 2014 році поставити (передати у власність) Замовнику товари, зазначені в Специфікації (ях) додатку (ах) до цього Договору, а Замовник прийняти і оплатити такі товари на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договорів, найменування, номенклатура, асортимент, марка, кількість товарів: відповідно до Специфікації (ій) додатку (ів) до цього Договору. Виробник товарів: відповідно до Специфікації (ій) додатку (ів) до цього Договору.

Пунктом 3.1 Договору поставки № 140448 від 25.11.2014р., ціна цього Договору становить 111 900,00 грн. у тому числі ПДВ 20 %: 18 650,00 грн.

Пунктом 3.1 Договору поставки № 140466 від 04.12.2014р., ціна цього Договору становить 118 662,00 грн. у тому числі ПДВ 20 %: 19 777,00 грн.

Згідно із п. 4.3 Договорів, Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 90 (дев'яносто) банківських днів з дня підписання Сторонами за цим договором Акту приймання-передачі товару та отримання Замовником оригіналу рахунку на оплату товарів. В Актах приймання-передачі товарів Сторони за цим договором повинні зазначити найменування, асортимент, кількість та ціну товарів, номер та дату Договору, номер та дату заявки на постачання товару, дату отримання Постачальником заявки па постачання товару, реквізити видаткової накладної за якою отриманий товар, інші відомості при необхідності. ОСОБА_4 приймання-передачі товару повинен бути скріплений печатками Сторін за Договором, у разі якщо Акт приймання-передачі товару не скріплений печатками Сторін за Договором, він вважається не підписаний

До рахунка на оплату товарів додаються: податкова накладна, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (інші документи щодо транспортування товару) (п. 4.3 Договорів).

Пунктами 5.5 та 5.8 Договорів сторони визначили, що право власності на товар, зазначений у специфікації додатку до цього договору, переходить до замовника з моменту підписання сторонами видаткової накладної та відсутності у замовника зауважень щодо якості, комплектності та асортименту товару. У разі наявності у замовника зауважень щодо якості,комплектності та асортименту товару, право власності на товар, зазначений у специфікації переходить до замовника з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі товару. Прийом товару здійснюється замовником у відповідності до умов цього договору, а також у відповідності до умов Інструкції № П-6 від 15.06.1965р. "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості" (далі - Інструкція П-6) та Інструкції № П-7 від 25.04.1966р. "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості" (далі Інструкція П-7), якщо умови вказаних вище інструкцій не суперечать умовам цього договору та/або чинному законодавству, то вказані інструкції застосовуються в частині що не суперечать умовам цього договору та/або чинному законодавству.

Так, в межах виконання зобовязань за Договором поставки № 140448 від 25.11.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю МП ПМК 03.12.2014р. поставило Приватному акціонерному товариству Запорізький електровозоремонтний завод товар на загальну суму 103 343,34 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-347 від 03.12.2014р.

Також, в межах виконання зобовязань за Договором поставки № 140466 від 04.12.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю МП ПМК 10.12.2014р. поставило Приватному акціонерному товариству Запорізький електровозоремонтний завод товар на загальну суму 66 560,88 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-348 від 10.12.2014р.

28.04.2015р. позивач направив, із супровідним листом, на адресу відповідача ОСОБА_4 звірки взаємних розрахунків з вимогою про підписання даного акту та сплати заборгованості за поставлений товар згідно із Договорами поставки № 140448 від 25.11.2014р. та № 140466 від 04.12.2014р. Однак, відповідач вимогу про підписання Акту звірки не виконав, заборгованість за поставлений товар не сплатив.

Отже, в Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю МП ПМК за поставлений товар в розмірі 169 904,22 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши представлені докази, суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Згідно зі ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні покупцеві товар, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено здійснення позивачем поставки товару, а також отримання товару відповідачем.

Однак, відповідач у встановлений договорами та видатковими накладними строк за поставлений товар не сплатив, чим порушив умови Договорів поставки № 140448 від 25.11.2014р. та № 140466 від 04.12.2014р.

Доказів повного виконання зобовязання по оплаті поставленого товару відповідач суду не надав та в матеріалах справи вони відсутні.

Таким чином, в Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю МП ПМК за поставлений товар в розмірі 169 904,22 грн.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд зазначає, що відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження відсутності вини та доказів вжиття всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Заперечення відповідача жодним чином не враховують позицію викладену судом касаційної інстанції в постанові від 16.12.2015р.

Згідно з приписами ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод 169 904,22 грн. основної заборгованості за поставлений товар за Договорами поставки № 140448 від 25.11.2014р. та № 140466 від 04.12.2014р. обґрунтованими, заснованими на законі, договорі, і такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 811,65 грн., 18 524,26 грн. інфляційних втрат та 4 058,28 грн. пені.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, розмір 3% річних від простроченої суми за період прострочення з 13.04.2015р. по 12.06.2015р. складає 516,92 грн. (за Договором поставки № 140448 від 25.11.2014р.) і з 20.04.2015р. по 12.06.2015р. складає 294,73 грн. (за Договором поставки № 140466 від 04.12.2014р.) та індекс інфляції грошових коштів за період прострочення з 13.04.2015р. по 12.06.2015р. складає 17 059,92 грн. (за Договором поставки № 140448 від 25.11.2014р.) і з 20.04.2015р. по 12.06.2015р. складає 1 464,34 грн. (за Договором поставки № 140466 від 04.12.2014р.).

Перевіривши правильність розрахунку позивача, суд визнав позовні вимоги в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод інфляційних втрат в сумі 18 524,26 грн. та 3 % річних в сумі 811,65 грн. обґрунтованими, доведеними, заснованими на законі, договорі, та такими, що підлягають задоволенню.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним з правових наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно приписів ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2.1 Договорів поставки, Замовник за даними Договорами несе наступну відповідальність:

- у разі порушення строків оплати отриманого товару Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі половини облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки.

Судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобовязання по сплаті за поставлений товар.

За розрахунком позивача, розмір пені за прострочення виконання зобовязання за період прострочення складає 4 058,28 грн.

Судом перевірено правильність розрахунку позивача, у звязку із чим позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 4 058,28 грн. судом визнаються обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 10 000, 00 грн. на відшкодування витрат за послуги адвоката.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Договір № 4/ю про надання юридичних послуг між Приватним підприємцем ОСОБА_2 і Товариством з обмеженою відповідальністю МП ПМК укладений 23.04.2015р. Згідно платіжного доручення № 123 від 12.06.2015р. ТОВ МП ПМК сплатила за договором № 4/ю про надання юридичних послуг від 23.04.2015р. 10 000,00 грн.

Як зазначив Вищий господарський суд України в Інформаційному листі № 01-8/155 від 13.02.2002 Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства у вирішенні спорів та внесення змін і доповнень до деяких інформаційних листів, вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням матеріалів конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Предметом договору № 4/ю про надання юридичних послуг від 23.04.2015р., є надання правової допомоги по представництву і захисту прав та інтересів клієнта повязаних з господарською діяльністю Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод згідно Договорам поставки № 140448 від 25.11.2014р. та № 140466 від 04.12.2014р.

Позовна заява складена 12.06.2015р. на 4 аркушах, судові засідання по справі № 908/3641/15, в якому також був присутнім ОСОБА_2, відбулись 16.07.2015р., 26.01.2016р., 23.07.2015р. (засідання господарського суду Запорізької області), 23.09.2015р. (засідання Донецького апеляційного господарського суду), 16.12.2015р. (засідання Вищого господарського суду України), 08.02.2016р., 10.03.2016р. та 29.03.2016р. (засідання господарського суду Запорізької області) і закінчені оголошенням вступної та резолютивної частини рішення.

Також суд враховує наступні фактори в їх сукупності: ціна позову складає 203 298,41 грн.; обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; складності (або не складність) та новизни (або не новизни) правових питань, що стосуються доручення; необхідності великого (малого) досвіду для його успішного завершення; вірогідності того, що прийняття доручення перешкоджає прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнює їх виконання в звичайному часовому режимі; необхідності виїзду у відрядження; важливість доручення для клієнта; роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт.

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що розмір відшкодування витрат за послуги адвоката в сумі 10 000, 00 коп. є співрозмірним. За таких обставин суд задовольняє вимоги ТОВ МП ПМК в частині стягнення судових витрат, а саме витрати на послуги адвоката у розмірі 10 000,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 4 066,00 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача, з вини якого спір доведений до суду.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Запорізький електровозоремонтний завод (69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МП ПМК (69068, м. Запоріжжя, вул. Офіцерська, буд. 32, офіс 34, ) 169 904 (сто шістдесят девять тисяч девятсот чотири) грн. 22 коп. основного боргу, 4 058 (чотири тисячі пятдесят вісім) грн. 28 коп. пені, 18 524 (вісімнадцять тисяч пятсот двадцять чотири) грн. 26 коп. суми інфляційних втрат, 811 (вісімсот одинадцять) грн. 65 коп. 3 % річних, 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. збитків, а саме витрати на послуги адвоката та 4 066 (чотири тисячі шістдесят шість) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Повне рішення складено 28.03.2016р.

Суддя В.Г. Серкіз