РІШЕННЯ

24 березня 2016 року Справа № 913/73/16

Провадження №19/913/73/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ

до Комунального підприємства Біловодськтепло Біловодської районної ради Луганської області, смт. Біловодськ Луганської області

про стягнення 249646 грн 21 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання помічник судді Мєшкова Д.О.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, заступник начальника відділу виконавчих проваджень та проваджень у справах про банкрутство управління претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту, довіреність №14-127 від 13.05.2014;

від відповідача представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства Біловодськтепло Біловодської районної ради Луганської області про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №13/2096-БО-20 від 28.12.2012 в сумі 113681 грн 42 коп., 3% річних у сумі 11847 грн 08 коп., інфляційних нарахувань в сумі 89755 грн 15 коп., пені в сумі 34362 грн 56 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 13.01.2016 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 27.01.2016.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 27.01.2016 розгляд справи відкладено на 09.02.2016.

Відповідач відзивом б/н від 03.02.2016 зазначив, що не згоден з нарахованими штрафними санкціями, інфляційними втратами та 3% річних, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу всі кошти, що надходили на рахунки відповідача підлягали розподілу, згідно розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу; що в період з 01.01.2015 до 01.07.2015 відповідачем було сплачено позивачеві 855855 грн 47 коп., проте куди фактично були спрямовані перераховані кошти відповідачу не відомо.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 09.02.2016 розгляд справи відкладено на 24.02.2016.

Позивач поясненням №14/2-0219 від 19.02.2016 зазначив, що на виконання умов договору поставив відповідачеві протягом січня-квітня 2013 року, жовтня-грудня 2013 року природний газ на загальну суму 760640 грн 30 коп., який останній оплатив частково в сумі 646958 грн 88 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 24.02.2016 розгляд справи відкладено на 10.03.2016.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 10.03.2016 задоволено клопотання позивача та продовжено строк розгляду справи на 15 днів по 29.03.2016; розгляд справи відкладено на 24.03.2016.

Представник відповідача в судове засіданні 24.03.2016 не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні 24.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець, позивач) та Комунальним підприємством Біловодськтепло Біловодської районної ради Луганської області (покупець, відповідач) 28.12.2012 був укладений договір купівлі-продажу природного газу №13/2096-БО-20, за умовами якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст.10 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Відповідно до п.2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.01.2013 по 31.12.2013 газ в обсязі до 228,6 тис.куб.м, у т.ч. по місяцях кварталів:

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
Січень50,1Квітень3.0Липень-Жовтень10,2
Лютий55,3Травень-Серпень-Листопад36,7
Березень35,3Червень-Вересень-грудень38,0
І кв.140,7ІІ кв.3.0ІІІ кв.-IV84,9

Продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ (п.3.1 договору).

В п.3.3 договору сторони передбачили, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.3.4 договору).

Відповідно до п.5.2 договору ціна за 1000 куб.м газу становить 3509 грн 00 коп. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 305 грн 60 коп., крім того ПДВ 20% - 61 грн 12 коп., всього з ПДВ 366 грн 72 коп. До сплати за 1000 куб. м природного газу 3884 грн 78 коп., крім того ПДВ 20% - 776 грн 96 коп., всього з ПДВ 466 грн 74 коп.

Згідно з п.5.5 договору загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 888061 грн 47 коп., крім того ПДВ 177612 грн 29 коп., разом з ПДВ 1065673 грн 76 коп.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1 договору).

В п.7.2 договору сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п.6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п.11.1 договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

02.10.2013 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу природного газу, якою сторони внесли зміни в п.5.2 договору в частині зміни ціни.

20.10.2014 між сторонами була укладена додаткова угода №2, якою сторони доповнили п.6.3 договору: у разі сплати боргу по неустойці, інфляційним нарахуванням, процентам річних та судовому збору за даним договором, покупець повинен обовязково зазначити це в платіжному дорученні.

На виконання вказаних умов договору та додаткових угод до нього позивач передав, а відповідач протягом січня-квітня 2013 року та жовтня грудня 2013 року прийняв природний газ на суму 760640 грн 30 коп., який останній оплатив частково внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 113681 грн 42 коп.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Факт поставки позивачем природного газу відповідачу за договором №13/2096-БО-20 від 28.12.2012 підтверджений матеріалами справи, в т.ч. актами приймання-передачі природного газу (а.с.19-25), та відповідачем не оспорюється.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п.6.1 договору сторони передбачили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач в зазначений строк отриманий природний газ в повному обсязі не оплачував.

Відносно доводів відповідача проте, що ним у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованими постачальником природного газу в період з 01.01.2015 до 01.07.2015 сплачено позивачеві 855855 грн 47 коп. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем в порушення викладених приписів законодавства не надано належних доказів погашення заборгованості в сумі 113681 грн 42 коп. за договором купівлі-продажу природного газу №13/2096-БО-20 від 28.12.2012, а посилання на банківські виписки (а.с.64-67) як на підставу відсутності заборгованості за поставками за договором в період січень-квітень 2013 року, жовтень-грудень 2013 року є необґрунтованими, оскільки в зазначених виписках відсутні посилання на договір купівлі-продажу природного газу №13/2096-БО-20 від 28.12.2012, а мається посилання на постанову Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу (далі постанова №217) та реєстри, затверджені НКРЕКП. Пунктом 1 постанови №217 затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обовязки. В реєстрах, затверджених відповідними постановами НКРЕКП, встановлено нормативи перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання теплопостачальних і теплогенеруючих організацій як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію.

Таким чином, ні в постанові №217 ні в реєстрах, затверджених відповідними постановами НКРЕКП відсутні посилання на договір купівлі-продажу природного газу №13/2096-БО-20 від 28.12.2012. Крім того вказана постанова №217 була прийнята в 2014 році, а поставка газу за договором купівлі-продажу природного газу №13/2096-БО-20 від 28.12.2012 здійснювалась на протязі 2013 року.

На підставі викладеного доводи відповідача в зазначеній частині судом відхиляються.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 113681 грн 42 коп. за поставлений у січні-квітні 2013 року, жовтні-грудні 2013 року природний газ за договором купівлі-продажу природного газу №13/2096-БО-20 від 28.12.2012 та про її задоволення.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 34362 грн 56 коп. суд зазначає наступне.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

В п.7.2 договору сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п.6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Частиною 5 ст.254 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Підпунктом 1.9 п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобовязання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (ч.2 ст.252 Цивільного кодексу України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобовязання визначено по 1 серпня 2014 року або включно до 1 серпня 2014 року, то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Як вже зазначалось, в п.6.1 договору сторони передбачили, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, останнім днем виконання зобовязання в даному випадку є 13 число місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення пені за порушення зобовязання з оплати поставленого природного газу (а.с.26-30), суд прийшов до висновку про те, що позивачем не було враховано викладені приписи законодавства та не взято до уваги, що за зобовязанням березня 2013 року строк оплати повинен бути по 15.04.2013 у відповідності до ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, оскільки 13.04.2013 був вихідним днем (субота), крім того при розрахунку пені позивачем не було враховано проплати відповідача і день фактичної сплати суми заборгованості включений в період часу, за який здійснюється їх нарахування. Водночас господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок пені, зроблений за допомогою програми Законодавство:

Місяць надання послугСума заборгованості в грн.Період прострочення Кількість днів простроченняСума пені
Січень 2013 року187476,3714.02.2013-13.03.,26
147196,6514.03.2013-28.03.201315907,38
27196,6529.03.2013-30.03.2013222,35
3227,9431.03.2013-16.04.20131722,55
Лютий 2013 року158368,4914.03.2013-16.04.,82
83568,0817.04.2013-08.06.,18
09.06.2013-11.08.,71
12.08.2013-21.08.201310299,93
67668,0822.08.2013-28.08.20137168,71
62968,0829.08.2013-03.09.20136134,56
60468,0804.09.2013-10.09.20137150,76
53268,0811.09.2013-12.09.2013237,94
Березень 2013 року156648,3316.04.2013-08.06.,31
09.06.2013-11.08.,69
12.08.2013-12.10.,43
Квітень 2013 року3547,5814.05.2013-08.06.20132637,91
09.06.2013-11.08.20136487,18
12.08.2013-12.11.201393117,60
Жовтень 2013 року37749,8914.11.2013-02.02.,06
Листопад 2013 року60504,4414.12.2013-02.02.,03
28336,2203.02.2014-31.03.201457575,26
17336,2201.04.2014-01.04.201416,17
Грудень 2013 року156345,2014.01.2014-01.04.,40
123681,4202.04.2014-02.04.2014144,05
113681,4203.04.2014-13.04.201411445,38
14.04.2014-12.07.,21
Всього:33929,83

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача пені за період з 14.02.2013 по 12.07.2014 підлягає задоволенню частково в сумі 33929 грн 83 коп.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період травень 2013 року травень 2015 року в сумі 89755 грн 15 коп. господарський суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Підпунктом 3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що згідно з Законом України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий курєр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат (а.с.26-30), господарський суд прийшов до висновку про те, що позивачем невірно здійснено нарахування інфляційних втрат, оскільки ці нарахування повинні здійснюватись з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж та не враховано розмір заборгованості, що складався на кінець місяця.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок інфляційних втрат, зроблений за допомогою програми Законодавство:

Місяць надання послугСума заборгованості в грн.Часткова оплатаПеріод простроченняІндекс інфляції за весь період простроченняСума інфляції Сума інфляції
Березень 2013 року156648,33112085,6205.2013-12.20131,620,29
44562,71 01.20141,00289,13
Квітень 2013 року3547,58 06.2013-01.20141,17,61
Жовтень 2013 року37749,89 12.2013-01.20141,00701264,63
Листопад 2013 року60504,4432168,2201.20141,002121,01
28336,22 02.2014-03.20141,028132797,15
Грудень 2013 року156345,2042663,7802.2014-03.20141,,30
113681,42 04.2014-05.20151,79431,83
Всього: 85739,95

З огляду на викладене з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати в сумі 85739 грн 95 коп.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 11847 грн 08 коп. підлягає задоволенню частково в сумі 11768 грн 14 коп., оскільки при розрахунку 3% річних (а.с.26-30) позивачем не було враховано, що за зобовязанням березня 2013 року строк оплати повинен бути по 15.04.2013 у відповідності до ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, оскільки 13.04.2013 був вихідним днем (субота), крім того не було враховано проплати відповідача і день фактичної сплати суми заборгованості включений в період часу, за який здійснюється їх нарахування.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок 3% річних, зроблений за допомогою програми Законодавство:

Місяць надання послугСума заборгованості в грн.Часткова оплатаПеріод простроченняКількість днів простроченняСума 3% річних
Січень 2013 року187476,37 14.02.2013-13.03.201328431,45
147196,6540279,7214.03.2013-28.03.201315181,48
27196,65120000,0029.03.2013-30.03.201324,47
3227,9423968,7131.03.2013-16.04.2013174,51
Лютий 2013 року158368,49 14.03.2013-16.04.201334442,56
83568,0874800,4117.04.2013-08.06.201353364,04
09.06.2013-11.08.201364439,59
12.08.2013-21.08.20131068,69
67668,0815900,0022.08.2013-28.08.2013738,93
62968,084700,0029.08.2013-03.09.2013631,05
60468,082500,0004.09.2013-10.09.2013734,79
53268,087200,0011.09.2013-12.09.201328,76
13.09.2013-17.09.2013521,89
51568,081700,0018.09.2013-30.09.20131355,10
46568,085000,0001.10.2013-24.11.201355210,51
42568,084000,0025.11.2013-09.12.20131552,48
7914,3834653,7010.12.2013-29.12.20132013,01
Березень 2013 року156648,33 16.04.2013-08.06.201354695,26
09.06.2013-11.08.201364824,01
12.08.2013-12.10.201362798,26
13.10.2013-29.12.,27
44562,71112085,6230.12.2013-02.02.201435128,19
Квітень 2013 року3547,58 14.05.2013-08.06.2013267,58
09.06.2013-11.08.20136418,66
12.08.2013-12.11.20139327,12
13.11.2013-02.02.20148223,91
Жовтень 2013 року37749,89 14.11.2013-02.02.201481251,32
Листопад 2013 року60504,44 14.12.2013-02.02.201451253,62
28336,2232168,2203.02.2014-31.03.201457132,75
17336,2211000,0001.04.2014-01.04.201411,42
Грудень 2013 року156345,20 14.01.2014-01.04.,32
123681,4232663,7802.04.2014-02.04.2014110,17
113681,4210000,0003.04.2014-13.04.201411102,78
14.04.2014-12.07.201490840,93
13.07.2014-24.06.2,26
Всього:11768,14

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

При зверненні позивача з даним позовом до суду було сплачено за платіжним дорученням № 3010719 від 30.11.2015 судовий збір у сумі 3745 грн 00 коп., в той час як, виходячи із заявленої до стягнення суми (249646 грн 21 коп.) повинно було бути сплачено судовий збір у сумі 3744 грн 69 коп.

Таким чином, наразі існує необхідність повернення Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» судового збору в сумі 00 грн 31 коп., який у відповідності до приписів Закону України Про судовий збір може бути повернутий ухвалою господарського суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Судовий збір у розмірі 3744 грн 69 коп. покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального підприємства Біловодськтепло Біловодської районної ради Луганської області задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства Біловодськтепло Біловодської районної ради Луганської області, вул.Біливоди, б.7, смт.Біловодськ Луганської області, ідентифікаційний код 34895168, на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул.Б.Хмельницького, б.6, м.Київ, ідентифікаційний код 20077720, заборгованість за поставлений природний газ в сумі 113681 грн 42 коп., пеню в сумі 33929 грн 83 коп., 3% річних у сумі 11768 грн 14 коп., інфляційні втрати в сумі 85739 грн 95 коп., судовий збір у сумі 3676 грн 79 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.03.2016.

Суддя Т.В. Косенко