ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 р. Справа № 923/123/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Ковтун В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РИМЗ", м. Херсон

до товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонспецтранс", м. Херсон

про стягнення 338454 грн. 70 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, представник, дов. № б/н від 19.02.2016р.; ОСОБА_2, начальник фінансової служби, дов. № 2.1 від 04.01.2016р.;

від відповідача - ОСОБА_3, представник, дов. № 347 від 28.03.2016р.; ОСОБА_4, представник, дов. №242 від 30.09.2015р.;

Товариством з обмеженою відповідальністю "РИМЗ" (позивача) заявлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонспецтранс" (відповідач) про стягнення заборгованості по оплаті послуг у розмірі 338454,70 грн.

Ухвалою від 25.02.2016 року за заявою позивача суд забезпечив позовні вимоги шляхом накладення арешту на рахунки в межах заявленої суми до стягнення 338 454 грн. 70 коп. (т.1 арк.133-135).

В ході розгляду справи відповідач заявив клопотання про призначення комплексної експертизи в ході якої поставити для вирішення експертизи питання в галузі бухгалтерського обліку щодо формування ціни, яка приймалась до уваги позивачем при визначенні суми заборгованості, в галузі техніки щодо обсягів перевезень сміттєвоза марки Камаз-43253.

Відповідно до ст.41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд відмовив в задоволенні клопотання щодо призначення судової експертизи, оскільки питання щодо формування ціни та обсягів завантаження сміттєвоза марки Камаз-43253 не є предметом дослідження в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 83 ГПК України суд не виходить за межі позовних вимог.

Відповідач не визнає позовні вимоги, оскільки позивачем допущена арифметична помилка: ціна позову мала б складати 315 537 грн. 14 коп., а не 338 454 грн. 70 коп., що на 22 917 грн. 56 коп., менше ніж вказано у самому позові.

Відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем не додано до позову обґрунтованого розрахунку заборгованості, що позбавляє можливості відповідача обєктивно визначитися із періодом нарахування (утворення) заборгованості, а також коефіцієнтів (даних) таких нарахувань.

Відповідач звернув увагу суду, що Договір про надання послуг з видалення побутових відходів № 32-К/14 від 27.12.2013р. та Договір про надання послуг з видалення побутових відходів № 31-К/15 від 29.12.2014р. зі сторони ТОВ "РИМЗ" було підписано комерційним директором ОСОБА_2 на підставі довіреності.

Однак, згідно доданих довіреностей № 9 від 14.01.2014р. та № 17 від 14.01.2015р., комерційний директор ТОВ "РИМЗ" ОСОБА_2 уповноважена лише за попередньою письмовою згодою директора Товариства укладати договори на суму, що не перевищує 50000 грн. 00 коп., в той час як згідно з п. 1.1. вищевказаних Договорів обєм щомісячних послуг по видаленню побутових відходів помножений на розмір тарифів, зазначених в Додатках № 2 до Договорів, перевищує суму еквівалентну 50 000 грн. 00 коп., що суперечить ч. 1 ст. 241 ЦК України.

На думку відповідача, вказане свідчить про те, що надані до позову ОСОБА_5 і Договори, які підписані представником позивача з перевищенням повноважень, і без підтверджень наступного схвалення керівником таких дій, а отже не створюють будь - яких наслідків для його сторін.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_5 наданих послуг від 07.01.2015р.; від 14.01.2015р.; від 18.01.2015р. та від 31.01.2015р. також підписані не комерційним директором ОСОБА_6, а невстановленою особою, яку відповідач не наділяв правами на таке підписання, що суперечить ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідач доводить, що ним 13.01.2016р. було надано нарочно позивачеві листа за № 291 з проханням провести між підприємствами звіряння 2 розрахунків за послуги та обємів побутових відходів завезених на міське звалище, однак на сьогодні відповіді зі сторони ТОВ "РИМЗ" не надходило.

Відповідач доводить, що відповідно до п. 5 резолютивної частини рішення Адміністративної колегії виконавчий комітет Херсонської міської ради було зобовязано скасувати рішення виконкому від 18.06.2013р. № 165 "Про встановлення та введення в дію тарифів на послуги із захоронення побутових відходів ТОВ "РИМЗ" протягом 14 днів з дня набуття рішенням законної сили.

Відповідач пояснив, що на день розгляду справи, незважаючи на прийняті і вступивши в законну силу рішення господарського суду Херсонської області № 923/1087/14 і суддів різних інстанцій щодо обовязковості виконання рішень на території України всіма установами й органами, не скасовано рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 18.06.2013р. № 165, ТОВ "РИМЗ" продовжує безпідставно нараховувати плату за послуги на підставі незаконного рішення, в тому числі і за договорами № 32-к/14 від 27.12.13р. та № 31-К/15 від 29.12.14р.

Крім того, починаючи з 01.07.2015р. ТОВ "РИМЗ" перейшло на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності й наказом по підприємству ввело відкориговані тарифи на послуги, що суперечить ч. 4 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно якої Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, є державним колегіальним органом, що здійснює регулювання діяльності у сфері перероблення та захоронення побутових відходів, тому, на думку відповідача, позивачем безпідставно застосовані тарифи при проведені нарахування заборгованості.

Також відповідач не погоджується із з об'ємом побутових отходів, які зазначені в актах наданих послуг. Відповідач доводить, що згідно технічних характеристик вантажного сміттєвоза, який належить відповідачу, марки Камаз-43253, д/н НОМЕР_1, обєм бункера складає 12,3 куб.м. про що було повідомлено позивача листом від 06.11.2015р. № 259 на запит ТОВ "РИМЗ" від 06.11.2015р. №325 та про необхідність проведення перерахунку обємів наданих послуг по захороненню побутових відходів.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд

в с т а н о в и в:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «РИМЗ» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонспентранс» (ОСОБА_5) укладено Договір про надання послуг з видалення побутових відходів протягом 2014 року №32-К/14 від 27.12.2013 р. , а правовідносини на 2015 рік між озивачем та відповідачем були врегульовані аналогічним за змістом договором Ж31-К/15, укладеним між сторонами 29.12.2014 р.

Відповідно до п. 1.1. наведених договорів встановлювалося, що Виконавець зобов'язується надавати ОСОБА_5 послуги з видалення на міському звалищі мало небезпечних побутових відходів 4 класу небезпеки, а ОСОБА_5 зобов'язується прийняти надалі послуги та оплатити їх.

Згідно п. 2.2.1. договору ОСОБА_5 зобов'язується оплачувати послуги надані Виконавцем в установлені договором строки.

За п.4.1.договорів оплата за послуги здійснюється у формі:

4.1.1. готівкою до каси Виконавця;

4.1.2. у безготівковій формі на поточний рахунок Виконавця.

За п.4.2 договорів вартість послуг з видалення 1 куб. м побутових відходів на міському звалищі визначається згідно з Додатком № 2 до цього Договору та може бути змінена на письмову вимогу Виконавця відповідно до змін у законодавстві, актах органів місцевого самоврядування, що регулюють відносини у сфері поводження з відходами та ціноутворення.

За п.4.3 договорів 3амовник розраховується за надання послуг з видалення побутових відходів на міському звалищі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок або внесення до каси Виконавця 100% передоплати за послуги до 25-го числа кожного місяця за наступний.

За п. 4.4. договорів у випадку освоєння ОСОБА_5 перерахованої передоплати не в повному розмірі, залишок невикористаних ОСОБА_5 коштів зараховується Виконавцем на наступний місяць.

4.5.В разі перевищення замовленого за Договором обсягу прийнятих на міське звалище побутових відходів, Виконавець надає ОСОБА_5 рахунок на оплату послуг з видалення понаднормового обсягу побутових відходів та ОСОБА_5 виконаних робіт, що має бути сплачений ОСОБА_5 протягом 10 календарних днів з моменту його отримання.

За п. 4.6.договорів якщо протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання ОСОБА_5 виконаних робіт, заперечень щодо його змісту не надійшло, він вважається погодженим та підписаним ОСОБА_5, а послуги вважаються наданими в повному обсязі.

За п. 4.7.договорів при зміні відповідних умов діяльності ОСОБА_5, замовлений обсяг ТПВ для видалення на міському звалищі може бути змінений, за умови погодження змін з Департаментом.

За п. 4.8.договорів при зміні перемінних складових, які входять в діючий тариф (з моменту подорожчання паливно-мастильних матеріалів, підвищення мінімальної заробітної плати, включення до складу загальновиробничих витрат податків, зборів (обов'язкових платежів), а також інших складових передбачених чинним законодавством) Виконавець інформує ОСОБА_5 у письмовій формі про нові тарифи за 15 (п'ятнадцять) календарних днів до введення їх в дію, про що Сторони підписують відповідну додаткову угоду до Договору.

Із огляду на наданий договір суд прийшов до висновку, що він за своєю природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов'язується за завдання другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Позивач доводить. що за умовами наведених договорів позивачем було надано відповідачу послуги з видалення на міському звалищі малонебезпечних побутових відходів IV класу небезпеки, що підтверджується Актами виконаних робіт, які були підписані повноважними представниками Сторін і є у відповідача в наявності.

Позивач зазначає, що відповідач не розрахувався в повному обсязі за надані Позивачем послуги, що згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України свідчить про порушення договірного зобов'язання.

Позивач обліковує борг відповідача по оплаті за надані послуги за актами виконаних робіт від 31.12.2014 р., від 07.01.2015 р.. від 14.01.2015 р.. від 18.01.2015 р.. від 31.01.2015 р.. від 08.02.2015 р., від 15.02.2015 р.. від 22.02.2015 р.. від 28.02.2015 р.. від 08.03.2015 р.. від 15.03.2015 р., від 22.03.2015 р. від 10.05.2015 р., від 20.05.2015 р.. від 31.05.2015 р.. 31.07.2015 р. та становить 338 454 грн. 70 коп., які позивач просить стягнути у примусовому порядку на підставі ст.ст. 638, 525, 526, 527 ЦК України.

Позивач доводить, що він неодноразово надавав на адресу відповідача вимоги та пропозиції щодо погашення заборгованості, які з боку ТОВ «Херсонсиецтранс» досі не погашено.

Він зазначає, що, зокрема на адресу ТОВ «Херсонспецтранс» направлено вимогу про сплату боргу від 16.11.2015 р. за № 336 та вимогу від 25.01.16, які листом відповідача №267 від 19.11.2015 р. фактично проігноровано, враховуючи те, що між сторонами договорів надання послуг документально оформлено наведеними вище актами виконаних робіт та відображено у бухгалтерському обліку.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до ст. 33 ГПК У країни кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд при розгляді справи, керується правилами ст.83 ГПК України та не виходить за межі позовних вимог. Із позову витікає, що позивач просить стягнути з відповідача суму боргу, яка склалася із-за невиконанням останнім договірних грошових зобов'язань на суму 338 454 грн.70 коп. як заборгованість, яка склалась в результаті невиконання грошових зобов'язань, які витікають із договорів № 32-К/14 від 27.12.2013 р. та № 31-К/15 від 29.12.2014 р.

Разом з тим в ході розгляду справи, позивач не довів зазначеної обставини.

Позивач в підтвердження боргу у сумі 338 454 грн.70 коп. надав акти наданих послуг від 31.12.2014 р., від 07.01.2015 р.. від 14.01.2015 р.. від 18.01.2015 р.. від 31.01.2015 р.. від 08.02.2015 р., від 15.02.2015 р.. від 22.02.2015 р.. від 28.02.2015 р.. від 08.03.2015 р.. від 15.03.2015 р., від 22.03.2015 р. від 10.05.2015 р., від 20.05.2015 р.. від 31.05.2015 р.. 31.07.2015 р.

Судом оглянуто зазначені акти ( т.1 арк. 142-158) та встановлено, що в них відсутнє посилання як на підставу на договори № 32-К/14 від 27.12.2013 р. та № 31-К/15 від 29.12.2014 р.

Крім того, як витікає із умов договорів № 32-К/14 від 27.12.2013 р. та № 31-К/15 від 29.12.2014 р., складання актів надання послуг не передбачено. Відповідно до п.4.5, 4.6 договорів передбачено складання актів виконаних робіт у випадку перевищення замовленого за договором обсягу, прийнятих на звалище відходів.

За умовами договорів у Виконавця - позивача у справі виникали договірні зобов'язання щодо надання послуг з видалення на міському звалищі малонебезпечних побутових відходів 4 класу тільки після проведення Замовником- відповідачем у справі, 100 % передоплати, до речі, розмір суми переоплати за умовами договорів не визначений. В матеріалах справи відсутні докази, що Замовник-відповідач у справі, провів 100 % передоплату (до речі за умовами договорів не визначено від чого визначається 100% передоплати ), тому у позивача не виникли договірні зобов'язання надавати послуги з видалення на міському звалищі побутових відходів на умовах договорів.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що наданні акти надання послуг не можуть бути доказом надання послуг позивачем відповідачеві на умовах договору.

Також суд дійшов до висновку, що в цьому випадку є безпідставним обґрунтування позивачем своїх вимог нормами ст.525-527 ЦК України, оскільки зазначені норми регулюють порядок виконання договірних зобов'язань, а заявлені до стягнення суми не витікають із договірних зобов'язань згідно договорів № 32-К/14 від 27.12.2013 р. та № 31-К/15 від 29.12.2014 р.

Також суд прийшов до висновку, що позивач не довів, що у відповідача виникли грошові зобов'язання за наданими актами надання послуг на умовах договорів.

Таким чином, позивачем не доведені обставинами та нормами чинного законодавства заявлені позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості 338 454 грн.70 коп., які витікають із договірних зобов'язань за договорами № 32-К/14 від 27.12.2013 р. та № 31-К/15 від 29.12.2014 р.

Доводам відповідача щодо невірного визначення в акта наданих послуг підпису уповноважених осіб, обсягів та застосування ціни суд не надає оцінку при розгляді даного спору, оскільки надання оцінки актів наданих послуг, складаних не на умовах договорів № 32-К/14 від 27.12.2013 р. та № 31-К/15 від 29.12.2014 р. є виходом при розгляді за межі заявлених позовних вимог.

Зазначені доводи відповідача можуть досліджуватися у судовому порядку за позовом з іншим обґрунтуванням позовних вимог. В ході ж цього спору, позивач не скористався правами визначеними ст.22 ГПК України щодо зміни обґрунтування (підстави) позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 04.04.2016 р.

Суддя Л.М. Немченко