ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р. Справа № 914/1556/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Марка Р.І.

Суддів Желіка М.Б.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Мазепа Н.В.

за участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_2

від позивача-1: ОСОБА_3 представник

від позивача-2: не зявився

від відповідача: не зявився

від ДВС: не зявився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Галичина, м. Радехів Львівської області, вих.№ 01/03-01 від 01.03.2016р. (вх. № 01-05/1224/16 від 15.03.16).

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.02.2016р., прийняту за наслідками розгляду скарги заступника прокурора Львівської області на дії державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 914/1556/15, суддя Манюк П.Т.

за позовом: заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області, м. Львів, Радехівської міської ради, м. Радехів Львівської області

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Галичина, м. Радехів Львівської області

про: стягнення 14 059 075, 70 грн.

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.02.2016р. скаргу заступника прокурора Львівської області на дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 914/1556/15 задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.12.2015р. ВП № 49711426 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Зобовязано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання наказ Господарського суду Львівської області від 26.11.2015р. у справі № 914/1556/15, із врахуванням особливостей виконання виконавчих документів про стягнення коштів в дохід держави, визначених ч.3 ст. 8 Закону України Про виконавче провадження.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.02.2016р. у справі № 914/1556/15, відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою вих. № 01/03-01 від 01.03.2016р. (вх. № 01-05/1224/16 від 15.03.16), в якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.02.2016р. скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги заступника прокурора Львівської області відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального права, оскільки, на думку апелянта, державний виконавець правомірно відмовив оскаржуваною постановою у відкритті виконавчого провадження, оскільки встановив відсутність у наказі Господарського суду Львівської області відомості щодо стягувача, зокрема, щодо його найменування, місцезнаходження та індивідуального податкового номеру. Скаржник стверджує, що прокурор у прохальній частині позовної заяви не зазначив в особі якого саме органу(стягувача) слід стягнути на користь держави до бюджету шкоду, завдану державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, а тому не було правових підстав для суду самостійно визначати з поміж двох позивачів такий орган в якості стягувача та зазначати його в резолютивній частині судового рішення.

Згідно автоматичного розподілу справ КП Документообіг господарських судів від 15.03.2016 року справу № 915/1556/15 розподілено до розгляду судді доповідачу Марку Р.І., у складі колегії суддів Желіка М.Б. та Костів Т.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2016р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Галичина вих.№ 01/03-01 від 01.03.2016р. прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 28.03.2016р.

В судове засідання 28.03.16р. прибули прокурор та представник позивача 1, які надали пояснення з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Позивач 2, відповідач та департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України участі своїх уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що ухвалою суду про призначення справи до розгляду явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представників позивача 2, відповідача та департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свою позицію, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 27.07.2015 р. у справі № 914/1556/15, позов задоволено повністю та присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства Галичина на користь державного бюджету України, обласного бюджету Львівської області, місцевого бюджету Радехівської міської ради 14 059 075, 70 грн. шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, зарахувавши кошти на аналітичний рахунок, відкритий в Головному управлінні Державного казначейства України у Львівській області за балансовим рахунком 3311 Кошти які підлягають розподілу між Державним і місцевими бюджетами Плану розрахунків в розрізі кодів класифікації доходів бюджету та територій та зарахувавши 50 % стягнутої суми в розмірі 7 029 537, 85 грн. до спеціального фонду місцевого бюджету Радехівської міської ради (р/р 0433, , МФО 825014, код платежу 24062100, УК у Радехівському районі Львівської області); 20% стягнутої суми в розмірі 2 811 815, 14 грн. до спеціального фонду обласного бюджету Львівської області; 30 % стягнутої суми в розмірі 4 217 722, 71 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України. Стягнено з Приватного акціонерного товариства Галичина на користь Державного бюджету України 73 080, 00 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 р. рішення Господарського суду Львівської області від 27.07.2015 року у справі № 914/1556/15 - залишено без змін, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Галичина без задоволення.

26.11.2015 року на виконання рішення Господарського суду Львівської області та постанови Львівського апеляційного господарського суду видано наказ про стягнення з Приватного акціонерного товариства Галичина на користь Державного бюджету України, обласного бюджету Львівської області, місцевого бюджету Радехівської міської ради 14 059 075, 70 грн., який отриманий прокурором відділу прокуратури Львівської області.

14.12.2015 р. заступником прокурора Львівської області Соболем О.М. вказаний наказ скеровано на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для забезпечення примусового виконання судового рішення.

23.12.2015 р. постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовлено у відкритті виконавчого провадження, на підставі ст. 26 Закону України Про виконавче провадження.

У позовній заяві прокурор зазначив, що відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження з підстав, що у предявленому до виконання виконавчому документі відсутні відомості щодо стягувача, визначені п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, зокрема щодо найменування, місцязнаходження та індивідувального податкового номеру стягувача, є безпідставними, оскільки у виконавчому документі від 26.11.2015 р., виданому на примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 27.07.2015 р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 р. у справі № 914/1556/15, передбачено стягнення коштів на користь Державного бюджету України, тобто на користь держави, як стягувача, про що зазначено і самим державним виконавцем в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

З огляду на викладене та згідно з п. 3.6.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року (далі - Інструкція про проведення виконавчих дій), державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим Законом та пред'явлений на виконання до відділу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Отже, законодавством визначено підстави, за якими державний виконавець може відмовити у відкритті провадження, однією з яких є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», на яку і посилається скаржник.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому зазначені в ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги до виконавчого документа мають вичерпний характер, довільному тлумаченню не підлягають і мають бути застосовані з врахуванням встановлених законом особливостей окремих виконавчих документів.

Досліджуючи доводи скаржника про невідповідність наказу господарського суду, на примусове виконання якого державним виконавцем видано оскаржену постанову, вимогам чинного законодавства, господарськими судами враховано положення ст.18 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч.3 ст.8 Закону України "Про виконавче провадження" за виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи доходів і зборів.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ГПК України після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом.

Як було зазначено вище, наказ про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 27.07.2015 р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 р. у справі № 914/1556/15 щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства Галичина 14 059 075,70 грн. шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, був виданий прокурору відділу прокуратури Львівської області, оскільки захист інтересів держави здійснювався органами прокуратури.

За наведених підстав місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого та правомірного висновку, що, відповідний орган виступає від імені держави, а не виступає стягувачем чи вказується у виконавчому документі як стягувач, оскільки стягнення не відбувається на його користь чи в його інтересах. Фактично, у спірних правовідносинах отримувачами коштів є державний, обласний і місцевий бюджети, а механізм зарахування стягнутих коштів через спеціальний казначейський рахунок до відповідних бюджетів визначений Порядком організації роботи органів Державної казначейської служби України у процесі казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженим Наказом Державної казначейської служби України 09.08.2013 р. № 128.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скарга заступника прокурора Львівської області на дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 914/1556/15 підлягає до задоволення.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.02.2016 року по справі № 914/1556/15, прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства Галичина задоволенню не підлягають.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України покласти на скаржника.

Куючись ст.ст. 32-34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Ухвалу господарського суду Львівської області від 15.02.2016 року в справі за номером 914/1556/15 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Галичина залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови виготовлений 30.03.2016 р.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.

Суддя Костів Т.С.