КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р. Справа№ 910/29672/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання Білецькому Л.І.

від позивача - Гончарук К.І. (дов. №139 від 28.12.2015 року);

від відповідача - Толстунова С.В. (дов. №4/109/36/01-2016 від 11.01.2016 року);

від третьої особи - не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу

Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ)

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 року

у справі №910/29672/15 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України, м. Київ,

до Автогосподарства ГУМВС України в Київській області, м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, м. Васильків,

про стягнення 6 503,29 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Автогосподарства ГУМВС України в Київській області про стягнення 6 503,29 грн. відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 року порушено провадження у справі №910/29672/15; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю у зв'язку з пропуском позивачем позовної давності.

Не погодившись із вказаним рішенням, Моторне (транспортне) страхове бюро України подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 року у справі №910/29672/15, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає те, що Моторне (транспортне) страхове бюро України дізналося про порушення його прав саме відповідачем лише 02.08.2013 року, а саме з листа ГУ МВС України в м. Києві, де вказано, що транспортний засіб - "УАЗ" державний номерний знак НОМЕР_1, належить Автогосподарству ГУМВС в Київській області.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2016 року у справі №910/29672/15 апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення господарського суду міста Києва від 28.01.2016 року прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 23.03.2016 року.

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що, згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

В судовому засіданні 23.03.2016 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні 23.03.2016 року заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив спірне судове рішення залишити без змін.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 02.11.2009 року о 12 год. 30 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем "УАЗ" державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Києві по проспекту Повітрофлотському, перед зміною напрямку руху, не переконався що це буде безпечно та здійснив зіткнення з автомобілем марки Шевроле державний номерний знак НОМЕР_2, який внаслідок завданого удару здійснив зіткнення з автомобілем марки Деу державний номерний знак НОМЕР_3.

ДТП сталося в результаті порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 16.12.2009 у справі №3-10244/2009 (а.с. 12).

Згідно звіту №147 від 17.11.2009 року (а.с. 13), складеного аварійним комісаром фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, розмір завданих збитків становить 7 038,35 грн.

Станом на час скоєння ДТП - 02.11.2009 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - "УАЗ" державний номерний знак НОМЕР_1, у визначеному законом порядку застрахована не була.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент скоєння ДТП) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

21.01.2010 року ОСОБА_7 звернувся із заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю Шевроле державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 24).

На підставі наказу МСТБУ №396 від 19.02.2010 року (а.с. 25) позивачем було сплачено власнику автомобіля марки Шевроле державний номерний знак НОМЕР_2, грошові кошти у розмірі 5 865, 29 грн. за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого та 638, 00 грн. за проведення експертного дослідження, що підтверджується такими платіжними дорученнями: від 19.02.2010 № 658 на суму 5 865,29 грн. (а.с. 26) та від 15.02.2010 № 575 на суму 638 грн. (а.с. 28).

Згідно з п. 38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент настання ДТП) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи в межах суми 6 503, 29 грн.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 1.6. ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як встановлено судом першої інстанції, транспортний засіб - "УАЗ" державний номерний знак НОМЕР_1, знаходився під управлінням ОСОБА_4, який перебував у трудових відносинах з відповідачем. Вина ОСОБА_4 підтверджується постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 16.12.2009 року у справі №3-10244/2009 (а.с. 12).

Отже позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Автогосподарства ГУМВС України в Київській області, як до особи, з якої гр. ОСОБА_4 знаходився у трудових відносинах, про стягнення 6 503, 29 грн.

12.01.2016 року, відповідачем було заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Судом першої інстанції встановелно та підтверджується матеріалами справи, позивач перерахував грошові кошти у сумі 638 грн. 15.02.2010 року, а 5 865,29 грн. - 19.02.2010 року, таким чином, строк позовної давності, щодо позовних вимог сплинув 15.02.2013 року та 19.02.2013 року відповідно.

У свою чергу, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом лише 19.11.2015 року (надіслано поштою, а судом зареєстровано 23.11.2015).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Разом з тим, частиною п'ятою статті 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В суді першої інстанції не подано відповідної заяви про поновлення пропущеного строку та документального підтвердження наявності поважних причин пропуску строку позовної давності.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.01.2016 року у справі №910/29672/15 було відмовлено в задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до Автогосподарства ГУМВС України в Київській області про стягнення 6 503, 29 грн., оскільки строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, сплив, а судом не встановлено обставин, передбачених ст. 268 ЦК України або іншими законами.

З урахуванням встановлених у даній справі обставин та наявних доказів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною шостою статті 261 ЦК України передбачено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

У даному випадку, позов заявлено на підставі п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої позивач набув право подання саме регресного позову після сплати страхового відшкодування. Тобто перебіг строку позовної давності починається з 20.02.2010 року.

За таких обставин висновок суду першої інстанції, що за регресними зобов'язаннями перебіг строку позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, а саме з дня виплати страхового відшкодування, є обґрунтованим і законним.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що у даному випадку початок перебігу позовної давності припадає саме на момент, коли Моторне (транспортне) страхове бюро України дізналося про порушення його прав саме відповідачем лише 02.08.2013 року, а саме з листа ГУ МВС України в м. Києві, де вказано, що транспортний засіб - "УАЗ" державний номерний знак НОМЕР_1, належить Автогосподарству ГУМВС в Київській області судовою колегією не приймаються, оскільки до позовної заяви додано Довідку про дорожньо-транспортну пригоду №7143 від 19.11.2008 року (а.с. 10), де вказано, що транспортний засіб - "УАЗ" державний номерний знак НОМЕР_1 належить Автогосподарству ГУМВС в Київській області.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 року у справі № 910/29672/15 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 року у справі № 910/29672/15 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст. 33, 34, 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення господарського суду міста Києва від 28.01.2016 року у справі №910/29672/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 28.01.2016 року у справі №910/29672/15 залишити без змін.

3. Справу №910/29672/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

С.Г. Рудченко