КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р. Справа№ 910/31518/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко О.В.

Яковлєва М.Л.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від 3-ї особи: Бруль А.С. - представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 року у справі № 910/31518/15 (Суддя Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТО»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Оріон-Д»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 року у справі № 910/31518/15 позовні вимоги ТОВ «ІНФІНІТО» задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 року у справі № 910/31518/15 та доповнити мотивувальну частину рішення.

Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 року у справі № 910/31518/15 залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду про наявність підстав для задоволення позову є обґрунтованими, однак, судом було неповно з'ясовано обставини, які мали бути встановлені при вирішенні даного спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 24.02.2016.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.02.2016 у зв'язку з перебуванням судді Іоннікової І. А. на лікарняному, для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: Тарасенко К.В. - головуючий суддя, судді: Тищенко О.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: Тарасенко К.В. - головуючий суддя, судді: Тищенко О.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 розгляд справи відкладено на 16.03.2016.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 16.03.2016 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши думку представника третьої особи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представників позивача та відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

16.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНІТО» (продавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Оріон-Д» (покупцем) укладено договір купівлі - продажу частки нежитлового приміщення 83/100, загальною площею 4343.7 м.кв. за адресою: м. Суми, проспект Курський, 147, який посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. та зареєстрований за р.н. 2757, 2758 (надалі - Договір купівлі - продажу).

Пунктом 2.2. Договору купівлі-продажу частки нежитлового приміщення від 16.04.2014 встановлено, що продаж майна за домовленістю сторін вчиняється за 682 030 грн. 00 коп. (що буде конвертовано в ЄВРО еквівалентно на день оплати за курсом НБУ), які покупець зобов'язується перерахувати на поточний рахунок продавця протягом трьох місяців з дня підписання даного договору, але не пізніше шістнадцятого липня дві тисячі чотирнадцятого року. Оплата може здійснюватись повністю та/або частками. Граничний строк оплати за договором був встановлений 16 липня 2014.

Доказів здійснення оплати вартості майна, яке було предметом зазначеного Договору купівлі - продажу відповідачем не надано.

Господарським судом Сумської області розглядалась справа за № 920/1302/14 за позовом позивача у даній справі до відповідача у даній справі за участю ОСОБА_6 про розірвання договору купівлі - продажу частки нежитлового приміщення 83/100, з підстав невиконання відповідачем (покупцем) перед позивачем (продавцем) обов'язку по оплаті за продане майно.

19.11.2014 у вказаній справі позов задоволено Договір купівлі - продажу розірвано з підстав невиконання покупцем обов'язку з оплати за придбане майно, а в вимозі про повернення майна від покупця до продавця відмовлено, з тих підстав, що за час розгляду вказаної справи майно вибуло з володіння покупця на користь громадянки ОСОБА_6, що унеможливлює таке повернення.

Отже, в господарській справі № 920/1302/14 судом було встановлено факт нездійснення ТОВ «Торговий дім «Оріон-Д» оплати за договором купівлі-продажу в період, коли виконання зобов'язання було можливо, а саме: з моменту укладення договору до моменту його розірвання за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, після укладення Договору купівлі - продажу, відповідач не тільки ухилився від оплати за придбане майно за спірним Договором, а й здійснив дії щодо подальшого його перепродажну. Що свідчить про вчинення відповідачем дій з метою уникнення можливого звернення стягнення на майно в зв'язку з невиконанням останнім своїх цивільно-правових обов'язків по оплаті зазначеного майна.

Подальший перепродаж був здійснений громадянці ОСОБА_6 на підставі договору купівлі - продажу частки нежитлового приміщення від 31.07.2014 року.

Відповідно до умов вказаного договору продаж майна відповідачем було здійснено за 683 000,00 грн., тобто за суму яка фактично перевищувала розмір зобов'язання, яке існувало у відповідача за спірним Договором. Факт виконання зобов'язання ОСОБА_6 перед відповідачем підтверджується квитанціями № ПН612 від 02 вересня 2014 року, № ПН655 від 03 вересня 2014 року, № ПН673 від 04 вересня 2014 року, № ПН841 від 05 вересня 2014 р. та № ПН1019 від 08 вересня 2014 року.

З наведеного вбачається, що отримавши грошові кошти за перепродаж майна в період з 2 по 8 вересня 2014 року відповідач отримав кошти за рахунок яких мав можливість виконати свої зобов'язання перед позивачем, що виникли з спірного Договору, однак, відповідач не здійснив цих дій, що свідчить про намір не здійснювати оплату за придбане майно.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками апелянта, що вказані дії було здійснено відповідачем з метою уникнення можливого звернення стягнення на майно в зв'язку з невиконанням останнім своїх цивільно-правових обов'язків по оплаті зазначеного майна.

Після укладення договору купівлі - продажу з громадянкою ОСОБА_6, відповідач вчинив дії щодо зміни свого місцезнаходження з міста Суми на місто Київ, та дії щодо зміни керівника підприємства яким став громадянин Чачуа Каха. Згідно з відомостями отриманими з загальнодоступного відповідного реєстру встановлено, що громадянин Чачуа Каха є керівником 33 підприємств (що підтверджується витягом з ЄДР № 21445357 від 20.11.2015 року т. 1 а.с. 60-64), зареєстрованих в різних регіонах України, а саме: ТОВ «ТОРГСИЛА», ТОВ «ІБГ «Україна», ТОВ «ЛІГ», ТОВ «ТІБЕРЛАЙн», ТОВ «ПРОГРЕС КОНСАЛТ», ТОВ «ГІДРОСЕРВІС»,ТОВ «УКРАВІАТРЕЙД», ТОВ «ГЕНІАЛЬНО ПРО100»,ТОВ «КИЇВЖИТЛОСЕРВІС», ТОВ «ФІНАНС ГРУП ПЛЮС», ТОВ «ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «АТЛАНТ-СТИЛЬ», ТОВ «АНКЛАВ-ТЕХНО», ТОВ «ФК «КРОСС КАПІТАЛ», TOB «АМІР-ІНВЕСТ», ТОВ «В1АЙПІ ЕПТЕРТЕЙМЕНТ», ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «КОНФАЕЛЬ УКРАЇНА», TOB «АСТІКО», ТОВ «РЕЙДІС ГРУП», ПП «ВЕКТОР», ПП «ГАЛАКСИС», ТОВ «НЕВАДА», ТОВ «СУМИЄВРОМОНОЛІТ», ТОВ «АЛЬФА КЛІМА СИСТЕМС», TOB «КТС КОНТРОЛ», ТОВ «КАРТА», ТОВ «ВАЙС ВЕРСА», ТОВ «ТУРИСТИЧНИЙ ОФІС», ТОВ «ТД «ОРІОН-Д», ТОВ «ЛЕММА», ТОВ «ЗУБР», ТОВ «БТЛ СЕРВІС», ТОВ «КРЕАТИВ ДРУК», ТОВ «БІЗНЕС ВІКТОРІ ЛТД».

В подальшому, громадянка ОСОБА_6 29.10.2014 подарувала 24/100 частки з вказаного майна своєму рідному сину - громадянину ОСОБА_11, а 26.11.2014 було укладено договір про поділ цього майна між громадянами ОСОБА_12, ОСОБА_6 та ОСОБА_11

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень 4 ст. 202 Цивільного кодексу України договором є погоджена дія двох або більше сторін спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частини).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України (ст.215 Цивільного кодексу України).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Абзацом 4 п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» роз'яснено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Розкриття поняття «обставини, які мають істотне значення» наведено в частині 1 статті 229 Цивільного кодексу України відповідно до якої істотне значення має помилка щодо природи договору, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 230 Цивільного кодексу України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Пленум Вищого господарського суду України в своїй Постанові № 11 від 29.05.2013 (абзац 2 пункту 3.10) роз'яснив, що під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв'язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб'єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується відсутність наміру у відповідача здійснювати оплату вартості нежитлового приміщення, яке було предметом спірного Договору купівлі - продажу, що мала істотне значення, оскільки стосувалася прав та обов'язків покупця за Договором, а також вчинення відповідачем дій щодо утруднення захисту позивачем своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Крім того, майно, яке є предметом спірного Договору за договором пожерти від 29.06.2015 (т. 1 а.с. 65-70) було передано позивачем у власність третій особі ОСОБА_3, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_1, копія якого наявна в матеріалах справи.

Положеннями ст. 103 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення;

3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково;

4) змінити рішення.

За таких обставин, незважаючи на неповне відображення обставин справи у оскаржуваному рішенні, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є обґрунтованим.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 року по справі № 910/31518/15 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/31518/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.В. Тищенко

М.Л. Яковлєв