ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"14" березня 2016 р. Справа № 927/1383/15

за позовом Колективного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Лосинівська», смт. Лосинівка, Ніжинський р-н, Чернігівська обл.

до Дочірнього підприємства «Аромат» особі філії "Ніжинський міськмолзавод", м. Сквира

про стягнення 1 164 384, 59 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1 предст. дов. № 01/15 від 23.12.2015;

відповідач не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма Лосинівська до Дочірнього підприємства Аромат філія Ніжинський міськмолзавод про стягнення 1 313 480,56 грн. за Договором на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) № 6 від 01.02.2015, з яких 1 253 882,97 грн., основного боргу, 13 564,83 грн. 3% річних та 46 032,76 грн. інфляційних.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 06.11.2015 дану позовну заяву було прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 927/1383/15.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 12.01.2016 справу №927/1383/15 було надіслано за встановленою підсудністю до господарського суду Київської області за місцезнаходженням головного підприємства ДП Аромат, яке знаходиться за адресою: Київська обл., м. Сквира, вул. Рози Люксембург,14.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.01.2016 справу №927/1383/15 було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 08.02.2016 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.02.2016 розгляд справи було відкладено на 22.02.2016 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.02.2016 було здійснено заміну відповідача ОСОБА_2 підприємство Аромат філію Ніжинський міськмолзавод () на належного відповідача - ОСОБА_2 підприємство Аромат () в особі філії "Ніжинський міськмолзавод", відкладено розгляд справи на 14.03.2016 року та зобовязано відповідача надати до суду оригінали (для огляду) та копії (для залучення до матеріалів справи) статутних документів, копію свідоцтва про державну реєстрацію, відзив на позов з документальним обґрунтуванням його висновків та докази відсутності заборгованості за Договором на закупівлю сільськогосподарської продукції № 6 від 01.02.2015

Всупереч вимогам суду, відповідач, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 046, в судове засідання 14.03.2016 року не направив свого повноважного представника та не надав витребуваних документів.

У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 14.03.2016 року представник позивача просив суд розглянути, подані ним заяви про зменшення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що 26.11.2015 року позивачем до господарського суду Чернігівської області було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог № 449, відповідно до якої останній просив стягнути з відповідача 1 284 384,59 грн., з яких: 1 253 882, 97 грн. основного боргу, 13 564, 83 грн. 3% річних та 16 936, 79 грн. інфляційних втрат.

12.01.2016 року позивачем до господарського суду Чернігівської області було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог б/н вх. № 290 , відповідно до якої останній просив стягнути з відповідача 1 164 384, 59 грн., з яких: 1 133 882,97 грн. основного боргу, 13 564, 83 грн. 3% річних та 16 936, 79 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 4 статті 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 55 ГПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) поряду.

Враховуючи те, що у відповідності до вищезазначених норм законодавства, ціну позову вказує позивач, суд зазначає, що має місце нова ціна позову 1 164 384, 59 грн., виходячи з якої й вирішується спір.

Згідно з 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

14.03.2016 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між Колективним сільськогосподарським підприємством агрофірма "Лосинівська" (Продавець) та дочірнім підприємством "Аромат" філія "Ніжинський міськмолзавод" (Покупець) укладено Договір на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) №6 від 01.02.2015.

Згідно з п.п.1.1., 1.2. Договору, Продавець зобовязується в порядку і на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцеві сільськогосподарську продукцію (сировину-молоко коровяче) власного виробництва, що відповідає вимогам ДСТУ №3662-97, надалі товар, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити такий товар. Місцем передачі товару від Продавця Покупцеві для подальшого транспортування до місцезнаходження виробничих потужностей (виробництва) Покупця визначається місцезнаходження Продавця: Ніжинський р-н, с. Лосинівка.

Відповідно до п.2.1.Договору, оплату за товар Покупець проводить по договірним цінам, що визначаються у відповідному протоколі погодження ціни, який є невідємною частиною до даного Договору. Ціни на товар можуть змінюватися 2 (два) рази на місяць. Сторона, яка ініціює зміну ціни на товар зобовязана повідомити іншу сторону про зміну ціни не пізніше ніж за 5 (пять ) календарних днів до такої зміни цінним листом з описом вкладення або передати особисто представнику (працівнику) Продаця (Покупця) протокол погодження ціни під підпис. При такій передачі зазначається повне прізвище, імя, по-батькові особи, яка отримала протокол погодження ціни, її посада, дата та час отримання протоколу.

На виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 2 506 792,97 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних.

Як стверджує позивач, відповідач оплату товару за Договором здійснив лише частково, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 1253 882, 97грн.

Після звернення позивача з позовом до суду, відповідачем частково було сплачено грошові кошти за отримані послуги в сумі 120 000,00 грн., які надішли на рахунок позивача 11.12.2015 року.

Таким чином, на даний час позивач просить стягнути з відповідача 1133882,97 грн. основного боргу.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України визначено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до 1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що заборгованість відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашена, доказів оплати та відзиву на позов відповідач до суду не надав, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога про стягнення з відповідача 1133882,97 грн. боргу за поставлений товар підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобовязання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобовязання.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку позивача, здійсненого від кожної неоплаченої видаткової накладної окремо, інфляційні за період прострочення з 01.05.2015 по 31.10.2015 складають 16 936,79 грн., 3% річних за період прострочення з 01.05.2015 по 30.09.2015 складають 13 564,83 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, судом встановлено, що розмір 3% річних складає 13 667, 89 грн., а розмір інфляційних складає 16 963,79 грн.

Втім, оскільки у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 13 564,83 грн. 3% річних та 16 936,79 грн. інфляційних, тоді як за розрахунком суду розмір річних та інфляційних є більшим, проте, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

З аналізу даної норми вбачається, що господарський суд не має права з власної ініціативи виходити за межі заявлених позовних вимог. Відтак, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 13 667, 89 грн. та інфляційних втрат у розмірі 16 936,79 грн. обґрунтованою, а відтак такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 1133882,97 грн. основного боргу, 13 564,83 грн. 3% річних та 16 936,79 грн. інфляційних є доведеними, обґрунтованими, підтверджені доказами і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача 1 313 480, 56 грн., за розгляд якої, на підставі платіжного доручення № 107 від 30.10.2015, сплатив 19 702,21 грн. судового збору.

В процесі розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 1 164 384, 59 грн.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, з відповідача, відповідно до ст. 49 ГПК України, підлягає до стягнення 17 465, 77 грн. судового збору.

Щодо решти суми, сплаченого позивачем судового збору, варто зазначити, що відповідно до п. 1 ч.1 ст. 7 та ч. 2 ст. 7 Закону України Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

В звязку з тим, що позивачем було зменшено розмір позовних вимог, суд звертає увагу позивача, що він має право на повернення надмірно сплаченої суми судового збору, у випадку подання відповідного клопотання до суду.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Аромат» в особі філії "Ніжинський міськмолзавод" (09000, Київська обл., м. Сквира, вул. Рози Люксембург, буд. 14, ) на користь Колективного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Лосинівська» (16663, Чернігівська обл., Ніжинський р-н, смт. Лосинівка, вул. Шевченко, 1, ) - 1 133 882 (один мільйон сто тридцять три тисячі вісімсот вісімдесят дві) грн. 97 коп. основного боргу, 13 564 (тринадцять тисяч пятсот шістдесят чотири) грн. 83 коп. 3% річних, 16 936 (шістнадцять тисяч девятсот тридцять шість) грн. 79 коп. інфляційних втрат та 17 465 (сімнадцять тисяч чотириста шістдесят пять) грн. 77 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 25.03.2016р.

Суддя О.В. Щоткін