РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016Справа №910/1206/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт-Нерудпром"

До Колективного підприємства "Фірма "Берегиня-94" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

Про визнання договору припиненим, витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення 114 985,44 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Тригуб В.І.

від відповідача: Кривенко О.Л.

В судовому засіданні 30.03.2016, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.01.2016 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт-Нерудпром" (надалі - позивач) до Колективного підприємства "Фірма "Берегиня-94" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - відповідач) про визнання договору припиненим, витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення 114 985,44 грн.

Позовні вимоги ограновані тим, що на думку позивача, відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання за Договором оренди № 16/14 від 18.09.2014, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 114 985,44 грн., окрім того вказаний договір має бути визнаний припиненим.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/1206/16, розгляд справи призначено на 17.02.2016.

В судове засідання, призначене на 17.02.2016, представник позивача з'явився, надав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, а також заявив клопотання про витребування доказів.

17.02.2016 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 02.03.2016.

В судових засіданнях 02.03.2016 та 16.03.2016 оголошувались перерви до 16.03.2016 та 30.06.2016.

Позивач подав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд накласти арешт на грошові кошти та майно, що належить відповідачу на праві власності.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Разом з тим, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що грошові кошти, які є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення. При цьому в заяві про вжиття заходів забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Проаналізувавши вищезазначену заяву та заслухавши пояснення представника позивача, суд визнав заяву позивача такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не обґрунтовано належним чином те, що невжиття заходів до забезпечення позову ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

В судове засідання, призначене на 30.03.2016, представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 30.03.2016, представник відповідача з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Смарт-Нерудпром" (Орендар по Договору) та Колективного підприємства "Фірма "Берегиня-94" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (Орендодавець по Договору) було укладено Договір оренди № 16/14 приміщень міжнародного бізнес-центру «Берегиня» (надалі за текстом Договір).

За умовами п. 1.1 Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежилі приміщення загальною площею 332 кв.м.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Позивач просить суд визнати Договір припиненим з 05.10.2015, витребувати у відповідача п'ять зовнішніх та п'ять внутрішніх блоків кондиціонерів SAMSUNG AQ09UGF, один зовнішній та один внутрішній блок кондиціонеру MITSUBISHI GF35VA, загальною вартістю 43 662 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача невикористаний гарантійний платіж в сумі 71 323, 44 грн.

Щодо позовної вимоги позивача визнати Договір оренди № 16/14 приміщень міжнародного бізнес-центру «Берегиня» від 18.09.2014 припиненим з 05.10.2015, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.1. Договору встановлено, що договір укладено на 1 рік 1 місяць з 01.09.20014 по 30.09.2015.

29.09.2015 Листом № 246 позивач звернувся до відповідача з проханням продовжити строк оренди приміщень за Договором до 05.10.2015 виключно та гарантував оплату.

Листом № 68 від 22.10.2015 відповідач погодився, що строк дії Договору було продовжено до 05.10.2015.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії Договору продовжувався до 05.10.2015, інших продовжень дії вказаного Договору не відбувалось, сторони також не заперечували, що строк дії Договору сплинув 05.10.2015.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність предмету спору в частині визнання Договору оренди № 16/14 приміщень міжнародного бізнес-центру «Берегиня» від 18.09.2014 припиненим з 05.10.2015 та необхідність припинення провадження у справі у вказаній частині.

Щодо вимоги позивача витребувати у відповідача п'ять зовнішніх та п'ять внутрішніх блоків кондиціонерів SAMSUNG AQ09UGF, один зовнішній та один внутрішній блок кондиціонеру MITSUBISHI GF35VA, загальною вартістю 43 662 грн. суд вважає вказану вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

При виконанні попереднього договору позивач листом від 09.09.2014 № 412 запросив письмову згоду відповідача на встановлення перегородок, а також додаткових кондиціонерів на другому поверсі бізнес-центру із позначенням на плані другого поверху, що є додатком до цього листа, кімнат, де необхідно було встановити кондиціонери, зробити перегородки. відповідач листом від 15.10.2014 № 57 надав позивачу письмову згоду.

З урахуванням наданої згоди, пзивач придбав та встановив в орендованих приміщеннях додаткові кондиціонери: п'ять кондиціонерів SAMSUNG AQ09UGF, один кондиціонер MITSUBISHI GF35VA. Кондиціонери були встановлені в кімнатах К-1, К-2, К-3 та К-4 згідно з планом приміщень другого поверху (додаток № 1 до договору оренди, додаток до листа Позивача від 09.09.2014 року №с 412).

Всі кондиціонери конструктивно є спліт-системами, що складаються з зовнішнього та внутрішнього блоків, з'єднаних між собою фреоновою та електричною магістралями. Означені кондиціонери були придбані згідно з договорами від 10.09.2014 № 100914-Т та від 10.09.2014 № Ю0914-ОР, укладеними Позивачем з ТОВ «ІНТЕР ВЕНТ ГРУП».

Вартість п'яти кондиціонерів SAMSUNG AQ09UGF та одного кондиціонеру MITSUBISHI GF35VA згідно з договорами на їх придбання становить 43 662,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно з умовами п.6.3, та 10.4 договору оренди, після закінчення або розірвання цього договору, орендар має право на вивіз/демонтаж встановленого ним додаткового обладнання та устаткування, яке можна відокремити від приміщення без завдання шкоди чи погіршення стану приміщення. Ремонт, всі конструктивні зміни, перебудови, перепланування тимчасового або постійного призначення, інженерні мережі, здійснені орендарем, які не можна відокремити без пошкодження або погіршення стану приміщення, або є невід'ємною частиною приміщення стають власністю орендодавця.

Листами від 15.09.2015 № 233, від 17.09.2015 № 234 та 22.09.2015 року № 239 позивач просив відповідача повідомити про те, чи бажає він залишити собі зовнішні кронштейни кріплення зовнішніх блоків кондиціонерів та з'єднувальні міжблокові магістралі з метою їх використання для власних потреб.

22.10.2015 листом № 68 відповідач вказав, що встановлені позивачем кондиціонери своїми, оскільки, на його думку, їх неможливо відокремити без пошкодження приміщення чи погіршення його стану. Разом з тим, суд вважає, таке твердження відповідача хибним з огляд у на наступне.

Відповідно до приписів ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Слід зазначити, що Цивільний кодекс України не розкриває поняття поліпшень, які неможливо відокремити від речі, переданої в найм.

При цьому, відповідно до п. 2 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1891 від 10.12.2003 р., в якій наводиться поняття невід'ємних поліпшень орендованого майна, до останніх віднесено здійснені орендарем заходи, спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану орендованого майна та (або) його споживчих якостей, відокремлення яких призведе до зменшення його ринкової вартості.

Таким чином, слід дійти висновку, що невід'ємні поліпшення орендованого майна - це такі фізичні наслідки заходів, спрямованих на зміну технічного стану орендованого майна або його споживчих якостей, вилучення яких обумовлює знецінення об'єкта оренди на суму, що перевищує вартість створення таких поліпшень, за вирахуванням їх фізичного стану, або/та пошкодження об'єкта оренди в силу неможливості їх демонтажу без руйнування його складових елементів.

Водночас, під час провадження у даній справі учасниками судового процесу не було надано суду доказів того, що встановлення відповідачем спірних товарно-матеріальних цінностей в орендованих приміщеннях якісно і функціонально змінили об'єкт оренди, значно покращили його технічний стан та підвищили його вартість, а вилучення таких поліпшень призведе до пошкодження конструктивного стану об'єкта оренди.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів та обґрунтування можливого зменшення ринкової ціни об'єкта оренди у разі вилучення спірних товарно-матеріальних цінностей на суму, що перевищує вартість самих ТМЦ та робіт з їх встановлення, як і доказів неможливості їх демонтажу без руйнування конструкцій приміщень або ушкодження зовнішнього вигляду, що впливатиме на ціну об'єкта оренди.

Суд враховує, що чинним законодавством для об'єктів, які перебувають у приватній власності, питання належності та допустимості доказів, якими можуть бути підтверджені обставини проведення орендарем поліпшень, які не можуть бути відокремлені від об'єкта оренди без шкоди для нього, не вирішено.

Водночас, слід зазначити, що відповідно до Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід'ємні поліпшення, здійснені під час його оренди для приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України № 377 від 27.02.2004 р., який застосовуються для оцінки орендованого нерухомого майна, що перебуває у державній, комунальній власності або належить Автономній Республіці Крим, щодо якого прийнято рішення про приватизацію та компенсацію орендарю вартості невід'ємних поліпшень, здійснених за рахунок коштів орендаря, - визначено підхід, за яким для встановлення факту наявності таких поліпшень має проводитись ідентифікація поліпшень орендованого нерухомого майна суб'єктом оціночної діяльності зі складанням відповідного висновку.

Однак, при розгляді даної справи, жодних висновків, складених суб'єктами оціночної діяльності або особами, що мають кваліфікацію судових експертів з відповідних питань, - суду також надано не було.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оскільки відповідачем не доведено того, що спірне майно набуло статусу невід'ємних поліпшень на об'єкті, який раніше орендував позивач, суд приходить до висновку, що останній має усі законні права розпорядитись відповідним обладнанням, яке було придбане за кошти позивача та змонтоване на підставі укладених ним договорів.

А отже суд задовольняє вимогу позивача, щодо витребування у відповідача п'ять зовнішніх та п'ять внутрішніх блоків кондиціонерів SAMSUNG AQ09UGF, один зовнішній та один внутрішній блок кондиціонеру MITSUBISHI GF35VA, загальною вартістю 43 662 грн.

Суд розглянувши вимогу позивача, щодо повернення гарантійного платежу в сумі 71 323, 44 грн. відмовляє в її задоволенні з огляду на наступне.

Судом встановлено, в забезпечення виконання зобов'язань позивача по договору оренди, пов'язаних з компенсацією можливих збитків і додаткових витрат відповідача, що можуть виникнути з вини позивача, в тому числі штрафів, пені, збитків, заборгованості по орендній платі, на проведення поточного (косметичного) ремонту звільнених орендованих приміщень, позивач перерахував відповідачеві гарантійну суму в розмірі 172 593,60 грн.

Листом від 04.09.2015 року № 229 позивач надав відповідачу згоду на залік частини гарантійної суми в розмірі 101 270,16 грн. в рахунок сплати орендної плати за вересень 2015 року.

Позивач вважає, що відповідч самостійно утримав з гарантійної суми не узгоджену з Позивачем вартість косметичного ремонту в сумі 18 939,60 грн., орендну плату та експлуатаційні витрати в сумі 40 378,44 грн. і навіть повідомив

Стосовно експлуатаційних витрат, позивач зазначає, що п.4.8 договору оренди прямо передбачено, що плата за експлуатаційні послуги здійснюється по окремому договору. Тобто, гарантійна сума, сплачена Позивачем по договору оренди, не може бути використана Відповідачем в односторонньому порядку для погашення зобов'язань Позивача по іншому договору.

Разом з тим, суд не погоджується із твердженням позивача , що відповідачем не правомірно було стягнуто суму гарантійного платежу.

Пунктом 4.5. Договору оренди передбачено, що гарантійний внесок у розмірі 172 593,60 грн. використовується у якості гарантійної суми для оплати можливих збитків і додаткових витрат Орендодавця, що можуть виникнути з вини Орендаря (далі - Гарантійна сума). Гарантійна сума перебуває на рахунку Орендодавця протягом усього строку дії цього договору і може бути використана на відновлення приміщення, якщо інше не буде передбачено домовленістю сторін.

Згідно з п. 5.5. Договору оренди Орендар (Позивач) зобов'язується бережливо ставитись до Приміщення та Орендованого майна, дбати про нього, як про власне майно, запобігати його пошкодженню, псуванню, необережному ставленню до нього, усувати пошкодження приміщення за рахунок власних коштів або відшкодувати Орендодавцю (Відповідачу) вартість необхідних ремонтних робіт.

Позивач звернувся до Відповідача листом № 229 з проханням зарахувати в рахунок орендної плати за вересень 2015 року кошти з гарантійного внеску в сумі 101 270,16 грн.

Зазначена сума була зарахована Відповідачем в рахунок орендної плати за вересень 2015, на рахунку залишилась сума гарантійних коштів в розмірі 71 323,44 грн.

Крім того, між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір від 22.09.2014 № 17/14 про надання послуг з обслуговування приміщення МБЦ «Берегиня», які були передані Відповідачу в оренду згідно з Договором оренди.

Пунктом 3.1. вказаного договору передбачено обов'язок Позивача своєчасно і в повному обсязі сплачувати Відповідачу платежі, передбачені цим договором.

Згідно з п. 6.1. договору від 22.09.2014 № 17/14 Відповідач має право вимагати від Позивача оплати послуг, наданих на підставі цього договору.

Позивачем не в повному обсязі було сплачено рахунки, виставлені згідно з договором від 22.09.2014 № 17/14, за березень та квітень 2015 року, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 8 303,40 грн.

Пунктом 4.5.1. Договору оренди передбачено право Орендодавця використати кошти Гарантійної суми для погашення іншої заборгованості Орендаря перед Орендодавцем за цим Договором та у зв'язку з ним.

Оскільки, договір від 22.09.2014 № 17/14 було укладено у зв'язку з укладанням Договору оренди, відповідач скористався своїм правом, передбаченим п.п. 4.5., 4.5.1. Договору оренди та п. 6.1. договору від 22.09.2014 № 17/14 та зарахував кошти Гарантійної суми в розмірі 8 303,40 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором від 22.09.2014 № 17/14.

Таким чином розмір Гарантійної суми зменшився ще на 8 303.40 грн. та став - 63 020,04 грн.

Листом від 29.09.2015 № 246 Позивач звернувся до Відповідача з проханням продовжити строк оренди приміщень за Договором оренди до 05 жовтня 2015 включно та гарантував сплату орендної плати.

Розмір орендної плати за оренду приміщення за Договором оренди з 01 по 05 жовтня 2015р. становить 16 203,32 грн.

Оскільки приміщення використовувалось Позивачем з 01 по 05 жовтня 2015, йому було нараховано суму відшкодування експлуатаційних витрат в розмірі 3 985,88 грн.

Згідно з п. 3.2. договору від 22.09.2014 № 17/14 Компенсація вартості спожитої електроенергії здійснюється Позивачем на користь Відповідача згідно показників лічильника.

Розмір затрат за спожиту електроенергію за вересень 2015 року Позивачем не було сплачено Відповідачу та становить 2 485,15 грн.

Оскільки зазначені суми Позивач не сплатив. Відповідач скористався своїм правом передбаченим п. 4.5..4.5.1. Договору оренди та Договору про надання послуг і зарахував кошти Гарантійної суми в розмірі 16 203,32 +3 985,88+2 485,15=22 674,35 грн. в рахунок погашення зазначених вище витрат.

Розмір Гарантійної суми став - 40 345,69 грн.

15.09.2015 представниками Позивача та Відповідача було проведено огляд орендованого приміщення за попередньою взаємною згодою сторін, що підтверджується листами від 07.09.2015 № 48 (з боку ТОВ КП «Фірма «Берегиня-94») та від 14.09.2015 № 231 (з боку ТОВ «Смарт-Нерудпром). За результатами огляду приміщення Відповідачем було складено дефектний акт від 15.09.2015, який направлено Позивачу з листом від 17.09.2015 № 52. В листі Відповідач просив Позивача розглянути, підписати дефектний акт та повернути другий екземпляр в термін до 17.09.2015, в іншому випадку дефектний акт буде вважатись погодженим з обох сторін. Позивач не повернув Відповідачу другий екземпляр дефектного акту та не надіслав на адресу Відповідача жодних заперечень. Таким чином дефектний акт вважається погодженим з обох сторін.

Сума вартості витрат на усунення недоліків приміщення, зазначених в дефектному акті згідно кошторису становить 18 939,60 грн. Зазначену суму також було компенсовано за рахунок коштів Гарантійної суми.

Таким чином розмір Гарантійної суми було знову зменшено та становить - 21 406,09 грн.

Оскільки в одній з кімнат орендованого приміщення було пошкоджено килимове покриття, яке не підлягало чистці, а потребувало заміни, та враховуючи п. 5.5. Договору оренди, де Позивач зобов'язаний бережливо ставитися до орендованого приміщення та майна, дбати про нього, запобігати пошкодженню, псуванню, необережному ставленню до нього та усувати дані пошкодження за власний рахунок або відшкодувати вартість необхідних ремонтних робіт Відповідачу. КП «Фірма «Берегиня-94» у формі ТОВ скористалося своїм правом і за рахунок Гарантійної суми здійснила ремонтно- відновлювальні роботи по заміні килимового покриття, який згідно видаткової накладної коштував 18 198,43 грн. заміні пошкоджених плінтусів - 528,28 гри., шурупи - 120 грн. та миючі засоби, що становлять 779,35 грн.

Крім того, Відповідач всі ремонтні роботи здійснював власними силами, на підставі додаткових надурочних робіт своїх працівників, які отримали додаткову оплату в розмірі 1780,03 коп.

Розмір гарантійної суми знову зменшено (18 198,43+528,28+120+779,35+1780,03= 21 406,09 грн.) та становить 00,00 грн.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 779 ЦКУ, наймач зобов'язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Виходячи з вищезазначеного, ТОВ «Смарт-Нерудпром» неправомірно та безпідставно просить стягнути з КП «Фірма «Берегиня-94» у формі ТОВ коштів в сумі 71 323,44 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, п. 1-1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В частині визнання Договору оренди № 16/14 приміщень міжнародного бізнес-центру «Берегиня» від 18.09.2014 припиненим з 05.10.2015 провадження у справі №910/1206/16 - припинити.

2. Витребувати у Колективного підприємства "Фірма "Берегиня-94" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (04070, м. Київ, вулиця Ігорівська, будинок 12Б,В; ідентифікаційний код: 21602708) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт-Нерудпром" (04070, м. Київ, вулиця Ігорівська, будинок 7,ЛІТ."А"; ідентифікаційний код 36282212) п'ять зовнішніх та п'ять внутрішніх блоків кондиціонерів SAMSUNG AQ09UGF, один зовнішній та один внутрішній блок кондиціонеру MITSUBISHI GF35VA, загальною вартістю 43 662 грн.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути з Колективного підприємства "Фірма "Берегиня-94" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (04070, м. Київ, вулиця Ігорівська, будинок 12Б,В; ідентифікаційний код: 21602708) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт-Нерудпром" (04070, м. Київ, вулиця Ігорівська, будинок 7,ЛІТ."А"; ідентифікаційний код 36282212) судовий збір в сумі 1 378 грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 05.04.2016

Суддя М.О. Лиськов