РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016Справа № 910/2328/16

за позовом Державного підприємства «Зал офіційних делегацій»

до Корпорації «Альтіс-Холдинг»

про стягнення 12263013,69 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Гуральник В.М. (представник за довіреністю);

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Державне підприємство «Зал офіційних делегацій» звернулося до Господарського суду м. Києва з указаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору № ЗОД03/08 про поворотну фінансову допомогу від 03.08.2011 в частині повернення отриманих грошових коштів.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача 12000000,00 грн. фінансової допомоги, 192000,00 грн. інфляційних та 71013,69 грн. 3% річних.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив суд задовольнити позов.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час та місце його проведення сповіщений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.08.2011 між Державним підприємством «Зал офіційних делегацій» (далі - позивач) та Корпорацією «Альтіс-Холдинг» (далі - відповідач) укладено Договір № ЗОД03/08 про поворотну фінансову допомогу (далі - договір), згідно з умовами якої позивач зобов'язався надати відповідачеві поворотну фінансову допомогу в сумі 12000000,00 грн., для виконання будівельних робіт термінального комплексу по вул. Київський Шлях, 2/1-а, в м. Бориспіль, з подальшим її поверненням у термін до 01.02.2012.

У подальшому, додатковими угодами до договору сторони погодили перенесення терміну повернення фінансової допомоги до 30.11.2015.

На виконання умов договору позивач перерахував на користь відповідача грошові кошти в сумі 12000000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1 від 04.08.2011, № 2 від 08.08.2011, № 1121 від 05.08.2011.

Однак у порушення договору, відповідач не повернув у встановлені договором строки грошові кошти в сумі 12000000,00 грн.

23.12.2015 позивач надіслав відповідачеві претензію про повернення поворотної фінансової допомоги (вих. 927 від 21.12.2015), однак відповідач зазначену претензію залишив без відповіді та задоволення.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 вказаної статті визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Положеннями ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 2. ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем своєчасно не повернуто грошові кошти, надані у вигляді фінансової допомоги, позовні вимоги щодо стягнення суми 12000000,00 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення інфляційних та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України за весь час прострочення заборгованості.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок, відповідно до якого розмір інфляційних, нарахованих за період прострочення зобов'язання з повернення фінансової допомоги з 01.12.2015 по 10.02.2016, складає 192000,00 грн., а 3% річних за вказаний період - 71013,69 грн., суд дійшов висновку про їх обґрунтованість та арифметичну вірність, у зв'язку з чим зазначені сумі підлягають стягненню з відповідача.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

З урахуванням положень ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Корпорації «Альтіс-Холдинг» (03146, м. Київ, вул. Качалова, буд. 5-В; ідентифікаційний код 32048530) на користь Державного підприємства «Зал офіційних делегацій» (08307, Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт; ідентифікаційний номер 261910 (дванадцять мільйонів) грн. фінансової допомоги, 192000 (сто дев'яносто дві тисячі) грн. інфляційних, 71013 (сімдесят одну тисячу тринадцять) грн. 69 коп. 3% річних та витрати на сплату судового збору в сумі 183945 (сто вісімдесят три тисячі дев'ятсот сорок п'ять) грн. 21 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 28.03.2016

Суддя Я.В. Маринченко