КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р. Справа№ 911/4966/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Безпалюк О.Л., довіреність № 14-95 від 18.04.2014;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Київської області від 01.02.2016 у справі № 911/4966/15 (суддя Бацуца В.М.) за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Бориспільського районного підприємства теплових мереж "Райтепломережа" про стягнення 4 158 410,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Бориспільського районного підприємства теплових мереж "Райтепломережа" 2 091 411, 32 грн. основного боргу, 256 704,54 грн. пені, 181 852,25 грн. 3% річних та 1 628 442,51 грн. інфляційних.

Рішенням господарського суду Київської області від 01.02.2016 у справі №911/4966/15 позов задоволено частково: вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 2 091 411, 32 грн. основного боргу, 128 352, 27 грн. пені, 1 628 442, 51 грн. інфляційних збитків, 181 852, 25 грн. 3 % річних.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати отриманого природного газу.

При цьому, судом першої інстанції було зменшено розмір пені на 50 %.

Не погодившись з прийнятим рішенням в частині зменшення пені, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 01.02.2016 у справі № 911/4966/15 скасувати та задовольнити вказану вимогу в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована відсутністю винятковості обставин, які могли б бути підставою для зменшення пені.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 28.03.2016 підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Відповідач правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Враховуючи наведене вище, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Бориспільським районним підприємством теплових мереж "Райтепломережа" (покупець) 28.12.2012 укладено договір №13/2815-БО-17 купівлі-продажу природного газу, відповідно до умов якого (п.1.1) продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК "Нафтогаз України", а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природній газ на умовах цього договору.

Згідно пункту 2.1 договору продавець передає покупцю з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 3000 тис. куб.м.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Загальна вартість договору на дату його укладення становить 11654340 грн., крім того ПДВ 2330880 грн., разом з ПДВ 13985220 грн. (п. 5.5 договору).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

У разі невиконання покупцем умов п. 6.1. договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умови їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. 6.1 договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2 договору).

Позивачем на виконання умов договору за період з січня по квітень 2013 року поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 6 334 096, 49 грн., який прийнято відповідачем, що підтверджується оформленими належним чином актами приймання-передачі природного газу (а.с. 20-23).

Відповідачем зобов'язання за договором виконувались неналежним чином у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 2 091 411, 32 грн. (з урахуванням часткових оплат на загальну суму 4 242 685,17 грн.), з вимогою про стягнення якої позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Судом першої інстанції вказану вимогу задоволено повністю.

Колегія суддів вважає обґрунтованим такий висновок місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідачем зобов'язання з оплати отриманого природного газу своєчасно та в повному обсязі виконано не було.

Як вже зазначалось вище, відповідач перерахував на рахунок позивача лише 4 242 685,17 грн.

Решта заборгованості в сумі 2 091 411, 32 грн. (6 334 096, 49 грн. - вартість поставленого природного газу - 4 242 685,17 грн. - вартість оплаченого природного газу) відповідачем погашена так і не була.

Враховуючи вищевикладене, на момент звернення позивача з даним позовом до суду строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати вартості поставленого позивачем природного газу настав, проте зобов'язання в повному обсязі виконано не було.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Факт наявності заявленого до стягнення боргу станом на день подачі позову до суду підтверджується матеріалами справи, що наведено вище у даній постанові.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення 2 091 411, 32 грн. основної заборгованості.

Також, окрім суми основного боргу, позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 256 704,54 грн., три відсотки річних в сумі 181 852,25 грн. та інфляційні в сумі 1 628 442,51 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору він зобов'язується сплатити продавцю крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

Оскільки, відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання перед позивачем за договором, судом першої інстанції вказані нарахування визнані обґрунтованими.

Так, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних задоволено повністю, а пеня, хоча і визнана правомірно нарахованою, була зменшена судом на 50% (тобто з 256 704,54 грн. до 128 352, 27 грн.).

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 181 852, 25 грн. та інфляційних в сумі 1 628 442,51 грн.

Зменшуючи пеню, суд виходив з того, що відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі, та що його розрахунки залежать від виконання споживачами своїх зобов'язань з оплати послуг з теплопостачання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині зменшення розміру пені на 50 %, з огляду на наступне.

Частина 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, ухвалюючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Колегія суддів, дослідивши обставини, на які відповідач посилається в обґрунтування необхідності зменшення розміру пені, дійшла висновку про їх винятковість, з огляду на наступне.

Бориспільське районне підприємство теплових мереж "Райтепломережа" перебуває у тяжкому фінансовому становищі та за результатами господарської діяльності у 2015 році є збитковим підприємством.

При цьому, загальна заборгованість контрагентів і споживачів перед відповідачем за послуги з теплопостачання та інше станом на 30.09.2015 р. складала 2 711 000, 00 грн., що підтверджується витягом з балансу № 01-23/1 від 11.01.2016 р.

Так, підставою несвоєчасного розрахунку відповідача за отриманий природний газ стало, зокрема, виконання неналежним чином споживачами своїх грошових зобов'язань з оплати вартості послуг з теплопостачання, наданих Бориспільським районним підприємством теплових мереж "Райтепломережа" населенню.

Судом враховується також те, що більша частина заборгованості (4 242 685,17 грн. з 6 334 096, 49 грн.) з оплати вартості природного газу була оплачена відповідачем ще до подачі позову до суду, а отже наведене свідчить про вжиття боржником заходів до належного виконання зобов'язань.

За наведених обставин, враховуючи скрутний фінансовий стан відповідача, специфіку його діяльності, а також факт оплати більшої частини заборгованості відповідачем самостійно до моменту подання позову, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про зменшення розміру пені на 50 %.

Таким чином, підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні, а отже доводи апелянта в наведеній частині підлягають відхиленню.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 01.02.2016 у справі № 911/4966/15 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Матеріали справи №911/4966/15 повернути до господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко