КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р. Справа№ 910/17231/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Шапрана В.В.

Зубець Л.П.

при секретарі Ляховенку М.Д.

За участю представників:

від позивача: Бородкін Д.І.

від відповідача: не з'явився

від ВДВС: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.01.2016р.

за скаргою Приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій»

на дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві

у справі №910/17231/15

за позовом Приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій»

до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України

про стягнення 97 576,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Інститут розвитку передових технологій» звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, за якою просило суд визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження №49338850 від 27.11.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2016р. скаргу Приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій» на дії державного виконавця відхилено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Приватне акціонерне товариство «Інститут розвитку передових технологій» подало апеляційну скаргу, згідно з якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.01.2015р. у справі №910/17231/15, винести нову ухвалу, якою скаргу задовольнити повністю.

Скарга мотивована порушенням судом першої інстанції вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 та ч. 2 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідач та ВДВС не скористались правом, передбаченим ст. 96 ГПК України та не надали до матеріалів справи письмових відзивів на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2016р. колегією суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Мартюк А.І., Зубець Л.П. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій» було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 01.03.2016р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 01.03.2016р., з огляду на перебування судді Мартюк А.І. на лікарняному, сформовано для розгляду справи №910/17231/15 колегію суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Шапран В.В., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016р. колегія суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Шапран В.В., Зубець Л.П. прийняла до свого провадження справу №910/17231/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016р. розгляд справи було відкладено відповідно до ст. 77 ГПК України, з огляду на необхідність подання додаткових доказів у справі.

21.03.2016р. в судове засідання представник відповідача та ВДВС не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомленs належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від представника відповідача та ВДВС до суду не надходило.

Судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності в судовому засіданні представника відповідача та ВДВС, враховуючи при цьому обмеження, встановлені ст. 102 ГПК України для розгляду апеляційних скарг на ухвалу місцевого господарського суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2015р. у справі №910/17231/15 позов Приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій» задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на користь Приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій» 3% річних у розмірі 7 824,29 грн., інфляційні витрати у розмірі 89 751,80 грн., судовий збір у розмірі 1 952,52 грн.

13.10.2015р. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2015р. у спраі №910/17231/15 видано наказ.

12.11.2015р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Пироговською-Харітоновою Я.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49338850 по виконанню наказу №910/17231/15 від 13.10.2015р.

27.11.2015р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Пироговською-Харітоновою Я.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №49338850 на підставі п. 3 ч. 1ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Інститут розвитку передових технологій», вважає постанову ВДВС про закінчення виконавчого провадження №49338850 від 27.11.2015р. незаконною та такою, що порушує п. 3 ч. 1 ст. 49 та ч. 2, 3 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з чим не може погодитися судова колегія апеляційного господарського суду з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі ліквідації юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженню не допускає правонаступництва.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державною виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. У разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом України.

Таким чином, в разі проведення ліквідації юридичної особи, яка є стороною виконавчого провадження, наказ суду направляється до ліквідаційної комісії (ліквідатора) для подальшого його виконання органом, що проводить ліквідацію юридичної особи. Після направлення виконавчого документа ліквідаційній комісії (ліквідатору) виконавче провадження підлягає закінченню.

Як вбачається з інформації, розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України перебуває в стані припинення підприємницької діяльності за рішенням засновників. Головою ліквідаційної комісії є Личов Олексій Валерійович. Місцезнаходженням Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України є 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 73.

Матеріали справи свідчать, що оригінал виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва від 13.10.2015р. №910/17231/15, був направлений ВДВС голові ліквідаційної комісії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України Личову О.В. на адресу: 04053, м. Київ, вул. Артема, 73, за супровідним листом №987/30 від 27.11.2015р.

За таких обставин, враховуючи норми п. 3 ч. 1 ст. 49, ч.ч. 2, 3 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження», а також встановлені обставини щодо перебування Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в стані припинення, та направлення ВДВС виконавчого документа ліквідаційній комісії боржника, ВДВС правомірно було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №49338850 від 27.11.2015р.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить відомий процесуальному праву принцип допустимості доказів (засобів доказування). Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Приватним акціонерним товариством «Інститут розвитку передових технологій» не доведено належними засобами доказування незаконність постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №49338850 від 27.11.2015р.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 19.01.2016р. у даній справі є такою, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інститут розвитку передових технологій» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.01.2016р. у справі №910/17231/15 залишити без змін.

3. Справу №910/17231/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Е.О. Шевченко

Судді В.В. Шапран

Л.П. Зубець