ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р.Справа № 922/493/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської РДА, смт. Хорошеве
до Товариства з обмеженою відповідальністю Комунальне підприємство "Флора-Сервіс", м. Харків
про стягнення 20328,58 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю №32/17 від 12.01.2016

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2016 року Комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської РДА звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ Комунального підприємства Флора-сервіс про стягнення заборгованості за договором №45/26 від 30.07.2014.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару, в якості правових підстав позову - на положення ст.ст. 525, 526, 530, 610 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 24.02.2016 було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 15.03.2016.

Представник позивача надав суду заяву (вх. №7869 від 10.03.2016) про долучення до матеріалів справи доказів, поданих до суду на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі, які досліджені судом та долучені до матеріалів справи. Також, у вказаній заяві позивачем було надано правове обґрунтування позовних вимог, відповідно до яких, позивач вказує, що сума боргу за недопоставлену продукцію становить 20328,00 грн.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі не надав.

Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві. Проте ухвала суду повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Судом перевірено адресу відповідача, згідно з спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 24.02.2016, місцезнаходження відповідача - м. Харків, вул. Роганська, 184, та саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем позовну заяву.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов, з підстав вказаних у позовній заяві. Також, представник позивача пояснив суду, що сума боргу за недопоставлену продукцію становить 20328,00 грн., а позовна заява містить помилку в цій сумі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

Між Комунальним підприємством теплових мереж Харківського району Харківської РДА (покупець, позивач по справі) та ТОВ Комунальним підприємством Флора-сервіс (постачальник, відповідач по справі) було укладено договір поставки від 30.07.2014 №45/26, згідно якого постачальник зобовязався поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити продукцію - паливні древесні пелети.

Відповідно п.1.1. Договору постачальник взяв на себе зобов'язання постачати КП Теплових мереж паливні древесні пелети, а КП Теплових мереж взяло на себе зобов'язання оплачувати Одержану продукцію на умовах, визначених в договорі. Вартість однієї тони паливних древесних пелетів складає 1680 грн.

Відповідно п.2.1. Договору поставка продукції за договором здійснюється у строк не пізніше З днів з дати отримання вартості продукції на поточний рахунок постачальника.

Відповідно п. 3.4 Договору строк оплати продукції, що поставляється за цим Договором протягом 5 днів з дати виставлення рахунку-фактури постачальником.

Згідно п.2.4 Право власності на поставлену продукцію преходить до покупця в момент отримання її від постачальника за видатково-прибутковою накладною.

Як вбачається з наданих суду доказів, на виконання умов договору КП Теплових мереж перерахувало на рахунок Відповідача грошові кошти в сумі 84000 грн., про що свідчать копії платіжних доручень від 05.09.2014р. № 1554 про оплату 16800 грн. та платіжне доручення від 15.10.2014 р. №1953 про сплату 67200 грн., однак, відповідачем було передано позивачу продукції лише на суму 63672,00грн., про що свідчать видатково - прибуткові накладні від 17.09.2014р., на суму 16800грн., від 31.10.2014р., на суму 16800 грн., від 19.11.2014р., на суму 13272 грн., від 10.12.2014р на суму 16800грн.

23.06.2014р., позивачем на адресу відповідача був направлений рекомендованою поштою лист-вимога №1495/26 від 18.06.2014р. про сплату боргу в сумі 20328 грн. та акти-звіряння. Згідно зворотнього поштового повідомлення зазначений лист був отриманий відповідачем 24.06.2014р. Однак вказаний лист залишений без відповіді.

13.01.2016 на адресу Відповідача була надіслана рекомендованою поштою Претензія-вимога від 12.01.2016р. №35/17, яку Відповідач також залишив без відповіді та задоволення.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом під час розгляду справи, відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов'язань, не повертає оплачену суму коштів та не надає оплачену продукцію, чим порушує вимоги п. п. 1.1., п. 2.1, п.2.5. Договору та ч. 1 ст. 193 ГК України.

Стаття 662 ЦК України передбачає обов'язок продавця передати товар покупцеві, а саме:

1. Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

2. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Стаття 663 ЦК України визначає строк виконання обов'язку передати товар, відповідно до якої:

1. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

П. 2.5 договору встановлено, що товар має бути поставлений рівними партіями впродовж 2014-2015 р.р.

Таким чином, на кінець 2015 року у відповідача виникла прострочка щодо виконання свого обов'язку по поставці продукції позивачу.

Відповідно до п. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи, що відповідач не передав позивачу продукцію у строки визначені договором, у позивача виникло право на повернення суми попередньої оплати, відповідно до вимог ст. 693 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 грн., покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 525, 526, 530, 662, 663, 693 Цивільного кодексу України , ст. 193 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Комунального підприємства "Флора-Сервіс" (62482, м. Харків, вул. Роганська, 184, ) на користь Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (юридична адреса - 62466, Харківська обл. Харківський р-н смт. Хорошеве, вул. Горького, 1, пошт. адреса -61037, м. Харків, вул. Балашовська,2 5, рах 260075316 ПАТ «Мегабанк» м. Харкова МФО 351629, Код ) 20328,00 грн. заборгованості з повернення попередньої оплати та 1378 ,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовимрішенням законної сили.

Повне рішення складено 30.03.2016 р.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя ОСОБА_1

(справа №922/493/16)