ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2016 р. Справа № 911/513/16

За позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агровей»

про стягнення 31 915,40 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_2 (дов. № 330 від 23.03.2016);

від відповідача не зявилися.

Обставини справи:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агровей» (далі відповідач) про стягнення 31 915,40 грн заборгованості, з яких: 28 000 грн боргу за надані згідно договору про надання послуг в рослинництві № 91 від 04.10.2015 послуги та 3 915,40 грн пені. Крім того, позивачем в порядку ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України заявлено клопотання про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на р/р 63000 в ПАТ «ФИДО-БАНК», МФО 300175, , на грошові кошти на інших рахунках, та майно, що належить відповідачеві, яке залишено без розгляду судом, оскільки позивачем не сплачено судовий збір за подання клопотання про забезпечення позову.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором про надання послуг в рослинництві № 91 від 04.10.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.02.2016 порушено провадження у справі № 911/513/16, розгляд справи призначено на 11.03.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.03.2016 розгляд справи відкладено на 25.03.2016.

Позивач у судовому засіданні 25.03.2016 підтримав позов у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 25.03.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

04.10.2015 між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агровей» (Замовник) укладено договір про надання послуг в рослинництві № 91, згідно якого виконавець зобовязався виконати за плату на нижченаведених умовах авіаційно-хімічні роботи (надалі іменуються АХР) повітряними суднами (надалі іменується ПС), сертифікованими для даного виду робіт, а замовник забезпечити своєчасну оплату таких послуг робіт.

Згідно п. 3.2. договору фактично виконаний обєм робіт та їх остаточна вартість визначається сторонами в акті приймання-передач виконаних робіт підписаному уповноваженими на те представниками виконавця та замовника.

Відповідно до п. 4.3. договору замовник сплачує виконавцю попередню оплату у розмірі 50 % від вартості заявлених послуг, зазначених в п. 1.1. договору, за три робочих дні до початку їх виконання. Кінцевий розрахунок здійснюється не пізніше пяти банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання передачі виконаних робіт.

Строк договору починає свій перебіг у момент його підписання та діє до повного виконання зобовязань по договору (п. 9.3. договору).

Суд встановив, що на виконання п. 1.1. договору про надання послуг в рослинництві № 91 від 04.10.2015 позивачем на підставі заявки на виконання робіт по хімічному захисту рослин (а.с. 14) надано відповідачу послуги на суму 28 000 грн, що підтверджується актом прийняття-передачі виконаних робіт від 08.10.2015 (а.с. 12), підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору.

Відповідач, в порушення умов п. 4.3. договору за отримані послуги не розрахувався, суму боргу у розмірі 28 000 грн позивачу не сплатив, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» № 9876155/50660181 від 03.03.2016 (а.с. 37), внаслідок чого на момент прийняття судового рішення борг відповідача перед позивачем за надані згідно договору про надання послуг в рослинництві № 91 від 04.10.2015 послуги склав 28 000 грн, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» № 9876155/50660181 від 03.03.2016 (а.с. 37) та не спростовано відповідачем.

Предметом позову є вимоги про стягнення 28 000 грн боргу за надані згідно договору про надання послуг в рослинництві № 91 від 04.10.2015 послуги та 3 915,40 грн пені.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що на виконання п. 1.1. договору про надання послуг в рослинництві № 91 від 04.10.2015 позивачем на підставі заявки на виконання робіт по хімічному захисту рослин (а.с. 14) надано відповідачу послуги на суму 28 000 грн, що підтверджується актом прийняття-передачі виконаних робіт від 08.10.2015 (а.с. 12), підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору; відповідач, в порушення умов п. 4.3. договору за отримані послуги не розрахувався, суму боргу у розмірі 28 000 грн позивачу не сплатив, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» № 9876155/50660181 від 03.03.2016 (а.с. 37), внаслідок чого на момент прийняття судового рішення борг відповідача перед позивачем за надані згідно договору про надання послуг в рослинництві № 91 від 04.10.2015 послуги склав 28 000 грн, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» № 9876155/50660181 від 03.03.2016 (а.с. 37) та не спростовано відповідачем.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 28 000 грн, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 28 000 грн боргу за надані згідно договору про надання послуг в рослинництві № 91 від 04.10.2015 послуги є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором про надання послуг в рослинництві № 91 від 04.10.2015, позивачем за період з 13.10.2015 по 05.02.2016 нараховано 3 915,40 грн пені на суму боргу 28 000 грн.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У випадку порушення термінів та умов оплати за надані послуги, передбачені договором, винна сторона сплачує неустойку, в сумі подвійної облікової ставки НБУ, за кожну прострочену добу (п. 4.5. договору).

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені (а.с. 21), арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 13.10.2015 по 05.02.2016 на суму боргу 28 000 грн складає 3 914,66 грн. Відтак, вимога про стягнення 3 915,40 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 3 914,66 грн.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 28 000 грн боргу за надані згідно договору про надання послуг в рослинництві № 91 від 04.10.2015 послуги та 3 914,66 грн пені є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агровей» (07211, Київська обл., Іванківський район, с. Мусійки, вул. Леніна, буд. 145; ідентифікаційний код 38286727) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (28000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 28 000 (двадцять вісім тисяч гривень) 00 коп. боргу за надані згідно договору про надання послуг в рослинництві № 91 від 04.10.2015 послуги, 3 914 (три тисячі девятсот чотирнадцять гривень) 66 коп. пені та 1 377 (одну тисячу триста сімдесят сім гривень) 97 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 29.03.2016

Суддя П.В.Горбасенко