ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016р. Справа№ 914/145/16

За позовом: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Приватного виробничо-комерційного підприємства «Львів-Струм», м. Львів

про: стягнення 8890,34 грн.,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність №2302-вих-2279 від 12.10.2015 р.);

від відповідача: не зявився.

Суть спору:

позов заявлено Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (м. Львів) до Приватного виробничо-комерційного підприємства «Львів-Струм» (м. Львів) про стягнення 8890,34 грн.

Ухвалою суду від 18.01.2016 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 11.02.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання 11.02.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, вимог ухвали суду від 18.01.2016 року не виконав, з клопотаннями та заявами не звертався.

Розгляд справи відкладено на 03.03.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 03.03.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав, вимог ухвали суду від 11.02.2016 року не виконав.

Представник відповідача в судове засідання прибув, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав заяву (вх. №8912/16 від 03.03.2016р.) про застосування строків позовної давності.

В судовому засіданні оголошено перерву до 15.03.2016 року.

Після закінчення перерви, представник позивача в судове засідання 15.03.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав, вимог ухвали суду від 11.02.2016 року не виконав, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №1521/16 від 15.03.2016р.) про продовження строку розгляду спору, котре суд задоволив.

Представник відповідача в судове засідання прибув, підтримав заяву про застосування строків позовної давності.

Строк розгляд спору продовжено на 15 днів та розгляд справи відкладено на 29.03.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 29.03.2016 року прибув, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав письмові пояснення (вх. №13269/16 від 28.03.2016р.).

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, з клопотаннями та заявами не звертався.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

21.05.2002 року між Управлінням ресурсів Львівської міської ради (далі по тексту Орендодавець) та Приватним виробничо-комерційним підприємством «Львів-Струм» (далі по тексту Орендар) укладено Договір оренди №Г-0915 нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) (далі по тексту - Договір), відповідно до п.1 якого Орендодавець, на підставі наказу Управління ресурсів від 22.04.2002 року №36-А передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно (обєкт оренди), що знаходиться на балансі ЛКП «Старий Львів» (далі по тексту Балансоутримувач). Обєктом оренди є приміщення, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Галицька, 3, загальною площею 16,6 кв.м. Вартість обєкта оренди, відповідно до звіту про експертну оцінку, затвердженого наказом від 25.03.2002 року №185-е, станом на 01.03.2002 року становить 6270,00 грн.

Цільове призначення обєкта оренди для господарських потреб (п.2.1. договору).

Згідно п.4.1 Договору, термін договору оренди визначений з 21.05.2002 року до 21.05.2005 року включно.

Пунктом 4.3 Договору визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії Договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

Як встановлено рішенням господарського суду Львівської області від 05.03.2013 року у справі №5015/5529/12, договір продовжувався до 21.05.2011 року.

Відповідно до п.5.1. договору, розмір орендної плати за обєкт оренди визначається відповідно до чинної на момент укладення даного договору Методики розрахунку орендної плати і складає 60,00 грн. (згідно з запропонованою переможцем конкурсу сумою на підставі п. 6.4. рішення виконавчого комітету від 06.07.2001 року №1). Розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Орендна плата перераховується Орендарем не пізніше 10 числа місяця за попередній місяць на рахунок Балансоутримувача з урахуванням щомісячного індексу інфляції (п.5.3. договору).

Рішенням господарського суду Львівської області від 05.03.2013 року у справі №5015/5529/12, яке набрало законної сили, зобовязано Приватне виробничо-комерційне підприємство «Львів-Струм» звільнити та повернути орендодавцю Управлінню комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Галицька, 3, загальною площею 16,6 кв.м. У вищевказаному рішенні встановлено факт припинення Договору з 22.05.2011 року.

Відповідно до п. 9.4. Договору, при передачі обєкта оренди складається акт здачі-приймання.

У п.9.5 Договору зазначено, що обєкт оренди вважається переданим Орендодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання.

Як зазначено позивачем та не заперечувалось представником відповідача, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2013 р. ВП №375604816, 30.05.2013 р. нежитлові приміщення були звільнені відповідачем в примусовому порядку.

За період з 22.05.2011 р. по 29.05.2013 р. позивачем нараховано відповідачу неустойку в розмірі 8 280,64 грн. відповідно до статті 785 ЦК України. Крім того, в позовній заяві позивач зазначив про існування у відповідача заборгованості зі сплати орендної плати в сумі 609,70 грн. Разом з тим, в прохальній частині позовної заяви міститься вимога про стягнення з відповідача 8890,34 грн. неустойки.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Львівської області від 05.03.2013 року у справі №5015/5529/12 відповідача зобовязано повернути позивачу нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Галицька, 3, загальною площею 16,6 кв.м.

30.05.2013 р. нежитлові приміщення були звільнені відповідачем в примусовому порядку. Представником відповідача в судовому засідання не обґрунтовано належними доказами відсутність вини відповідача у невиконанні обовязку щодо повернення орендованого майна після припинення договору найму.

У вищевказаному рішенні встановлено факт припинення Договору з 22.05.2011 року.

Відповідно до частини другої статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Приписами ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України встановлено, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Враховуючи викладене, позивачем правомірно нараховано відповідачу неустойку за період з 22.05.2011 р. по 29.05.2013 р. в розмірі 8 280,64 грн.

Представником відповідача через відділ обліку та документального забезпечення суду подано заяву (вх. №8912/16 від 03.03.2016р.) про застосування строків позовної давності по справі.

Щодо застосування позовної давності, заявленої відповідачем, суд зазначає, і аналогічна правова позиція викладена у п.5.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до відповідних позовів спеціальної позовної давності, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, є неправильним.

Крім того, у абз. 2 п. 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» зазначено, що відповідна неустойка є самостійним заходом майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, що визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення, і тому щодо неї застосовується загальна, а не спеціальна позовна давність.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ч.2 вказаної статті визначено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У відповідності до ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору; з цього моменту договір найму припиняється.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Представником позивача не надано доказів переривання чи зупинення перебігу позовної давності. Крім того, представником позивача не наведено поважності причин пропуску позовної давності.

Враховуючи подану представником відповідача заяву про застосування строків позовної давності, перевіривши розрахунок стягуваних сум, суд вважає, що до стягнення з відповідача підлягає неустойка за період з 01.01.2013р. по 29.05.2013 р., оскільки позивач звернувся з даним позовом 31.12.2015 року, а відтак сума неустойки, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача за прострочення виконання зобов'язання з повернення орендованого згідно Договору майна становить 1845,56 грн. Позовні вимоги про стягнення неустойки в розмірі 6 435,08 грн. не підлягають до задоволення в звязку із спливом позовної давності.

Позовна вимога про стягнення 609,70 грн. неустойки, розмір якої в позовній заяві обґрунтовано залишком суми заборгованості зі сплати орендної плати, не підлягає до задоволення в звязку з необґрунтованістю та безпідставністю.

Із врахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного виробничо-комерційного підприємства «Львів-Струм» (79069, м. Львів, вул. Ряснянська, буд. 92; ідентифікаційний код 30053093) на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15; ідентифікаційний код 25558625) 1845,56 грн. неустойки та 252,85 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 01.04.2016 року

Суддя Король М.Р.