ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"14" березня 2016 р. Справа № 911/358/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Укрметпром, м. Бориспіль

до Державного підприємства Завод порошкової металургії, м. Бровари

про стягнення 118 664,61 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників:

позивач ОСОБА_1 директор ТОВ «Укрметпром»;

відповідач ОСОБА_2В предст. дов. б/н від 11.01.2016.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Укрметпром (позивач) з позовом Державного підприємства Завод порошкової металургії (відповідач) про стягнення 118 664,61 грн. за Договором купівлі-продажу брухту і відходів чорних металів № 1/0709, з яких: 115 830,00 грн. основного боргу, 1237,64 грн. 3% річних та 1596,97 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.02.2016 у справі №911/358/16 було порушено провадження та призначено до розгляду на 14.03.2016 року.

У судовому засіданні 14.03.2016 року представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача озвучив поданий через канцелярію суду відзив, у якому проти позову заперечив, посилаючись на скрутне фінансове становище ДП Завод порошкової металургії.

Згідно з ч. 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

14.03.2016 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

07 вересня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Укрметпром (Продавець) та Державним підприємством Завод порошкової металургії (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу брухту і відходів чорних металів № 1/0709, відповідно до умов якого, Продавець зобовязується продати та передати у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити товар загальним обсягом 1000 тон.

Згідно з п. 3.3. Договору, оплата за товар проводиться Покупцем в безготівковій формі за цінами, що діють з моменту поставки товару, на підставі приймально-здавальних актів за формами № 19 в строк, на пізніше 3-х днів з моменту поставки.

Розрахунки за товар можуть проводитись шляхом попередньої оплати. В такому випадку поставка товару здійснюється в 5-ти денний термін з моменту отримання попередньої оплати. (п. 3.4. договору).

Як стверджує позивач, на виконання умов договору, ним було здійснено поставку товару на загальну суму 189 544,00 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами приймання.

Втім, за словами позивача, відповідач лише частково оплатив отриманий товар, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 115 830,00 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач направив відповідачу претензію №1/2511 від 25.11.2015, в якій просив останнього погасити наявну заборгованість.

В свою чергу відповідач на вказану претензію не відповів, повне погашення заборгованості не здійснив, у звязку з чим, позивач звернувся з позовом до суду.

Присутній в судовому засіданні відповідача проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на складну політичну ситуацію в державі, у зв`язку із якою відповідач не може поставляти готову продукцію своїм замовникам, які є резидентами Російської Федерації.

Відповідач зазначає, що ситуація, яка склалась в державі вплинула на господарську діяльність відповідача, а тому можна застосувати норми форс-мажорної обставини (обставини соціального (публічного) характеру), яка виникла на території України та потягнула за собою наслідки які спонукали порушення зобов`язання.

Крім того відповідач вказує на те, що листом Державної служби експортного контролю від 06.06.2014 було припинено дію ліцензії відповідача на виробництво товарів військового призначення та подвійного використання, виробництво яких було основним видом діяльності відповідача.

З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до наявних у матеріалах справи актів приймання, поставка товару відбувалась у вересні 2015 року, тобто вже після припинення дії ліцензії, що відбулось, як зазначає відповідач у червні 2014 року, і тому відповідач на момент поставки був обізнаний про складну ситуацію, яка виникла з поставкою продукції резидентам Російської Федерації.

До того ж форс-мажорні обставини не підтверджені належними доказами, а саме довідкою Торгово-промислової палати.

З огляду на вказані обставини, суд не приймає до уваги заперечення відповідача.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Господарським кодексом.

Частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що заборгованість відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашена, доказів оплати відповідач до суду не надав, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога про стягнення з відповідача 115 830,00 грн. боргу за поставлений товар підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено позовну вимогу щодо стягнення з відповідача 1237,64 грн. 3% річних та 1596,97 грн. інфляційних за період з 20.09.2015 року по 27.01.2016 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних встановив, що заявлені позивачем до стягнення суми відповідають вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога щодо стягнення 1237,64 грн. 3% річних та 1596,97 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 115 830,00 грн. основного боргу, 1237,64 грн. 3% річних та 1596,97 грн. інфляційних втрат є доведеними, обґрунтованими, підтверджені доказами і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається судом на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Завод порошкової металургії(07400, Київська обл., м. Бровари, Промвузол, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Укрметпром (Київська обл., м. Бориспіль, вул. Тельмана, 37, ) 115 830 (сто п'ятнадцять тисяч вісімсот тридцять) грн. 00 коп. основного боргу, 1237 (одну тисячу двісті тридцять сім) грн. 64 коп. 3% річних, 1596 (одну тисячу пятсот девяносто шість) грн. 97 коп. інфляційних втрат та 1805 (одну тисячу вісімсот пять) грн. 95 коп. судового збору.

3. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 25.03.2016р.

Суддя О.В. Щоткін