КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р. Справа№ 910/27408/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Жук Г.А.

Чорногуза М.Г.

секретар судового засідання: Білецький Л.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Парова О.І. (дов. №18-02025/29457 від 30.04.2015 року);

від відповідача - Лисенко В.О. (дов. №03/2/631 від 21.03.2016 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк"

на рішення господарського суду міста Києва від 19.11.2015 року

у справі №910/27408/15 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Національного банку України, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" від імені та в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіна М.А, м. Київ

про стягнення 91 437,40 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про стягнення 91 437,40 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на користь Національного банку України 91 437,40 грн. заборгованості та 1 371, 57 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем належними доказами доведено, а відповідачем не спростовано існування на момент розірвання договору 12.06.2015 року заборгованості ПАТ "ВіЕйБІ Банк" перед Національним банком України (Центральною розрахунковою палатою) у сумі 91 437,40 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 року по справі №910/27408/15, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права.

18.12.2015 року представник позивача подав через канцелярію суду письмові заперечення проти апеляційної скарги, в яких просить залишити рішення місцевого суду від 19.11.2015 року без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року відкладено розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на рішення господарського суду міста Києва від 19.11.2015 року у справі №910/27408/15 на 17.02.2016 року.

16.02.2016 року до канцелярії Київського апеляційного господарського суду надійшли додаткові документи №18-0012/13729 від 15.02.2016 року на виконання вимог суду Національного банку України.

В судовому засіданні 17.02.2016 року оголошено перерву до 23.03.2016 року на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

22.03.2016 року до канцелярії Київського апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги скаржника №12/1-14142 від 21.03.2016 року.

В судове засідання, призначене на 23.03.2016 року, з'явились представники позивача та відповідача, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

Представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, 05.11.2013 року між Національним банком України (депозитарій) в особі заступника начальника Центральної розрахункової палати Годік Марини Маратівни з одного боку, та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський aкціонерний банк" (далі - депозитарна установа) в особі Голови Правління Мальцева Дениса Костянтиновича з іншого боку, було укладено депозитарний договір № 50/406/75/146 (далі за текстом - депозитарний договір) (а.с. 14-24).

У відповідності до п. 1 вказаного договору депозитарна установа доручає виконати депозитарію, а депозитарій зобов'язується надавати депозитарній установі послуги щодо: відкриття і ведення рахунку в цінних паперах, зберігання на ньому цінних паперів, облік яких відповідно до законодавства України належить до компетенції Національного банку України (далі - ЦП), обслуговування операцій на цьому рахунку, уключаючи розрахунки за договорами щодо ЦП, та обслуговування операцій емітента щодо випущених ним ЦП на зазначених нижче умовах відповідно до нормативно-правових актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (далі - Комісія) з питань депозитарної клірингової діяльності, Положення про депозитарну та клірингову діяльність Національного банку України (далі - Положення) та законодавства України; обслуговування запитів депозитарної установи, наданих засобами програмно-технологічного забезпечення депозитарію щодо ЦП, що обліковуються на його рахунку в цінних паперах, та щодо ЦП, що обліковуються на рахунках інших депозитарних установ, заблокованих на користь депозитарної установи або її депонентів.

Згідно з умовами п. 3 депозитарного договору, депозитарій щомісяця до 26 числа надсилає депозитарній установі засобами електронної пошти Національного банку акт про виконані роботи та надані послуги (далі - акт про виконані роботи) згідно з тарифами на операції (послуги), установленими нормативно-правовими актами Національного банку. У разі внесення Національним банком змін до тарифів розмір оплати змінюється з набрання чинності цими змінами (без укладення додаткового договору). Депозитарна установа має здійснити оплату за отриманим актом про виконані роботи (у тому числі пені) до першого числа наступного місяця. Акт про виконані роботи, який засвідчується підписом керівництва Центральної розрахункової палати Національного банку (далі - ЦРП) та відбитком печатки, депозитарій надсилає депозитарній установі, що перебуває за межами м. Києва, засобами поштового зв'язку.

З 12.06.2015 року Депозитарний договір було розірвано за ініціативою позивача, що підтверджується електронним повідомленням позивача №84/11-012/1322 від 15.06.2015 року на лист відповідача №11-326 від 11.06.2015 року (а.с. 30-32).

Позивач зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем умов договору, станом на момент розірвання договору, тобто на 12.06.2015 року, у відповідача виникла заборгованість перед Національним банком України (Центральною розрахунковою палатою) в сумі 91 437,40 грн. за період з 24.03.2015 року по 11.06.2015 року, що підтверджується актами виконаних робіт за квітень-червень 2015 року (а.с. 38-40) та розрахунком Центральної розрахункової палати від 13.11.2015 року.

Приймаючи до уваги, що факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань по сплаті грошових коштів за депозитарним договором від 05.11.2012 року №50/406/75/146 підтверджується матеріалами справи, а Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не забороняє звернення до суду та прийняття судом рішення про задоволення вимог до банку, що знаходиться в процедурі ліквідації, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги про стягнення боргу в розмірі 91437,40 грн., як нормативно та документально обґрунтовані.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та доведеним, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від №188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товарситва "ВіЕйБІ Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 №63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБІ Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" (а.с. 70-71), у відповідності з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товарситва "ВіЕйБІ Банк" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБІ Банк".

Матеріалами справи підтверджується, що 02.04.2015 року відповідачем було направлено позивачеві лист №11-4983 (а.с. 26) щодо початку процедури ліквідації банку.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами статей 509, 526 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом першої інстанції встановлено, з чим погоджується колегія суддів, що Центральна розрахункова палата Національного банку України протягом дії договору надавала ПАТ "ВіЕйБІ Банк" депозитарні послуги відповідно до умов договору та щомісяця виставляла акти виконаних робіт, копії яких містяться у матеріалах справи, відповідно до затверджених тарифів та кількісних показників.

Колегія суддів зазначає, що Центральна розрахункова палата після 20.03.2015 року продовжувала надавати публічному акціонерному товариству «ВіЕйБі Банк» депозитарні послуги у повному обсязі та виставляла акти виконаних робіт.

Станом на момент розірвання договору 12.06.2015 року, заборгованість ПАТ "ВіЕйБІ Банк" перед Національним банком України (Центральною розрахунковою палатою) внаслідок неналежного виконання умов договору становить 91 437, 40 грн.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд не пізніше робочого дня за наступного за днем отримання рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіціальній сторінці в мережах Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Кредитори ПАТ "ВіЕйБІ Банк мали право подавати кредиторські вимоги до 24 квітня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що Національним банком кредиторські вимоги до банку не висувались, так як вся сума заборгованості виникла після 24.04.2015 року, тобто після дати закінчення строку подання вимог.

Крім того, колегією суддів встановлено, що ПАТ "ВіЕйБІ Банк" в інтересах якого діє Уповноважена особа гарантував у своєму листі до Центральної розрахункової палати від 08.04.2015 року №05-5465 погашення існуючої заборгованості у разі її наявності.

З огляду на наведене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги Національного банку України є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заперечуючи стосовно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що згідно з п. 3 розділу ІІ «Положення про припинення депозитарною установою провадження професійної діяльності на фондовому ринку - депозитарної діяльності», затвердженого Рішенням Національної комісії з питань цінних паперів та фондового ринку від 08.04.2014 року №431, у разі відкриття ліквідаційної процедури дата відкриття ліквідаційної процедури є датою початку припинення діяльності.

Пунктом 6 розділу ІІ вказаного Положення визначено, що Датою припинення діяльності вважається день, який наступає не пізніше ніж через 60 календарних днів після дати початку припинення діяльності. Якщо усі рахунки в цінних паперах були закриті раніше ніж через 60 календарних днів з дати початку припинення діяльності, датою припинення діяльності може вважатися дата закриття останнього рахунку у цінних паперах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

З аналізу наведених норм слідує, що заборгованість публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» перед Національним банком України, належить до планових витрат, які виникають у зв'язку із здійсненням ліквідаційної процедури та пов'язані із завершенням банківської діяльності в межах закінчення технологічного циклу відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи викладене, посилання апелянта на ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є безпідставними.

Інші доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, однак, які не впливають на результат розгляду справи.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла до висновку про те, що місцевий господарський суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні місцевого господарського суду повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення господарського суду міста Києва від 19.11.2015 року у справі №910/27408/15.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на рішення господарського суду міста Києва від 19.11.2015 року у справі №910/27408/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 19.11.2015 року у справі №910/27408/15 залишити без змін.

3. Справу №910/27408/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Г.А. Жук

М.Г. Чорногуз