КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р. Справа№ 910/21959/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Боронило І.М.,

від відповідача 1. - не з'явився,

від відповідача 2. - Рудніцький В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтогазстрах»

на рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2015 р.

по справі № 910/21959/15 (суддя - Турчин С.О.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова»

до 1. приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс»

2. товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтогазстрах»

про стягнення 108 750,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.10.2015р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» 49 000,00грн. страхового відшкодування та 980 грн. судового збору. Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтагазстрах» на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» 59 750,00 грн. страхового відшкодування та 1 195,00 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач 2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2015 р. по справі №910/21959/15 скасувати частково та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з товариства з додатковою відповідальністю «СК «Нафтогазстрах» шкоди у розмірі 59 750,00 грн. та 1 195,00 грн. судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016р., після повторно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтогазстрах» прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Розпорядженням №09-52/388/16 від 22.03.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. у відпустці.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2016р., після автоматичної заміни складу суду, апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтогазстрах» прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Відповідно до п. 9-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений статтею 102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги.

ПАТ «СК «Нова» заперечує проти апеляційної скарги.

Своїм правом, наданим статтею 96 Господарського процесуального кодексу України, позивач не скористався, відзив на апеляційну скаргу не подав.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інтер-Поліс» своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

За таких обставин, справа розглядається за відсутності представників відповідача 1, який належним чином повідомлений.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 08.12.2014р. між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу (один транспортний засіб) № 21827, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням та/або користуванням, та/або розпорядженням транспортним засобом марки «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. /а.с. 11/.

05.02.2015р. на регульованому перехресті вулиць Крайня- Братиславська-Стальського в місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та транспортним засобом марки «КІА», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 Дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2015 р. у справі №754/7497/15-п, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. /а.с. 19/.

05.02.2015р. страхувальник звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування, у якій зазначив, що дану виплату просить здійснити шляхом перерахування суми на рахунок СТО. /а.с. 18/.

Протоколом огляду транспортного засобу від 10.02.2015 р. встановлено вид та характер пошкоджень транспортного засобу «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. /а.с. 32/.

Згідно звіту №2/15 від 10.02.2015р., складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 117 109,24 грн. /а.с. 25/.

Розмір страхового відшкодування визначений позивачем на підставі виставленого станцією СТО ФОП ОСОБА_6 рахунку-фактури №22 від 05.02.2015р. із ремонтною калькуляцією Audatex, та зазначений у страховому акті №162 від 27.02.2015 р. становить 108 750,00 грн. /а.с. 49, 34, 51/.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Платіжними дорученнями №22627 від 02.03.2015р., №22716 від 05.03.2015 р., №2274 від 06.03.2015 р. позивач перерахував на рахунок ФОП ОСОБА_6 суму страхового відшкодування у розмірі 108 750,00 грн. /а.с. 53-55/.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі відповідно до умов договору страхування та вимогам Закону.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5, який керував транспортним засобом марки «КІА», державний номер НОМЕР_2, на момент скоєння ДТП застрахована ПАТ «СК «Інтер-Поліс» за полісом №АС/6228930, з лімітом відповідальності за шкоду майну 50 000,00 грн. та з франшизою 1000 грн. /а.с. 92/.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 1 49 000,00 грн. (ліміт відповідальності за мінусом франшизи у розмірі 1 000,00 грн.) є документально обґрунтованою та такою, що підлягає задоволення.

Як вже зазначалось, позивачем сплачено страхове відшкодування у розмірі 108 750,00 грн., таким чином різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 59 750,00 грн.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу KIA SPORTAGE, реєстраційний номер НОМЕР_2, належить на праві власності ТОВ «СК «Нафтогазстрах». /а.с. 122/.

Таким чином, відповідач 2, як власник транспортного засобу, має відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка становить 59 750,00 грн.

Посилання апелянта на те, що його не повідомили про місце та час проведення огляду транспортного засобу, чим позбавили можливості об'єктивно та у повному обсязі встановити вартість відновлювального ремонту, судом до уваги взяте бути не може, оскільки обов'язковість такого виклику Законом не передбачена.

За таких обставин, позовні вимоги є документально обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі Київським апеляційним господарським судом до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

З наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2015р. у справі №910/21959/15.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 20.10.2015р. у справі №910/21959/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/21959/15 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко