ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 р. Справа № 923/247/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Черковій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Керівника Каховської місцевої прокуратури, м.Каховка

до відповідача-1: Костянтинівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, с.Костянтинівка Херсонської області

до відповідача-2: Фермерського господарства "Рімма", с.Костянтинівка Херсонської області

про визнання недійсним рішення, визнання недійсним договору оренди

за участю прокуратури: ОСОБА_1 посвідчення №030355 від 17.11.2014 р.;

за участю представників сторін:

від відповідача-1: не прибув;

від відповідача-2: не прибув

Керівник Каховської місцевої прокуратури (позивач) звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Костянтинівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області (відповідач-1) до Фермерського господарства «Рімма» (відповідач-2) про визнання недійсним рішення, визнання недійсним договору оренди.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідачі в судове засідання не прибули, надіслали листи, в яких визнають позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні 29.03.16 оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення позивача, який прибув в судове засідання, дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

Костянтинівська сільська рада Горностаївського району згідно з актом приймання-передачі внутрішньогосподарських меліоративних систем КП ім..Шевченка, що не підлягали розпаюванню в процесі реорганізації від 18.11.2003 р., стала балансоутримувачем внутрішньогосподарськиї меліоративних стистем (балансова вартість переданого в оренду майна складає 468719,01 грн.).

Рішенням 38 сесії У1 скликання Костянтинівської сільської ради №373 від 24.03.2015 року «Про надання в оренду фермерському господарству «Рімма» системи зрошення» вирішено надати систему зрошення (внутрішньогосподарські мережі довжиною 3040 м. та дощувальні машини в кількості 3 одиниць) в оренду. Орендна плата встановлена 3000,00 грн. за 1 зрошувальну машину «Фрегат» та польові трубопроводи, які підходять до неї на рік на період проведення незалежної експертної оцінки.

Матеріалами справи підтверджується, що голову ФГ «Рімма» ОСОБА_2 зобовязано замовити незалежну експертну оцінку системи зрошення.

На виконання вищевказаного рішення 25 березня 2015 року між Костянтинівською сільською радою та ФГ «Рімма» укладено договір оренди на використання внутрішньогосподарських меліоративних систем (далі - договір).

Згідно пп.1 п.1 вказаного договору орендодавець передав в оренду за ціною 3000,00 грн. на рік за один «Фрегат» орендареві наступні обєкти внутрішньогосподарської меліоративної системи: дощувальну техніку внутрішньогосподарську мережу від НС №7: три зрошувальні машини «Фрегат» ДМУ-Б, стальні польові трубопроводи довжиною 3040 м., що підтверджується актом приймання-передачі.

Відповідно до п.п.5.1. п.5 договори орендна плата в загальній сумі виплачується щорічно до 15 листопада. Тобто, орендодавцем в особі Костянтинівської сільської ради встановлено фіксовану орендну плату за обєкт оренди у розмірі 9000,00 грн. Вартість обєкта оренди встановлена відповідно до даних бухгалтерського обліку і є його залишковою вартістю. Незалежна оцінка обєкта оренди не проводилась, що підтверджується довідкою Костянтинівської сільської ради від 25.01.2015 р.

Суд погоджується з думкою позивача, що прийняття рішення 38 сесії У1 скликання Костянтинівської сільської ради №373 від 24.03.2015 року «Про надання в оренду фермерському господарству «Рімма» системи зрошення» та укладення договору оренди комунального майна здійснено з порушеннями вимог законодавства та підлягають визнанню недійсним з огляду на наступне.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено статус сільської ради як органу місцевого самоврядування, який представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені в інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права субєкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 10 ст.59 «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Суд погоджується з думкою позивача, що рішення сільської ради та договір не відповідають вимогам Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно приписів Закону України «Про оренду державного та комунального майна» істотними умовами договору оренди комунального майна є: орендна плата з урахуванням індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобовязань; забезпечення виконання зобовязань неустойка, порука, завдаток тощо; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обовязки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» укладенню договору оренди передує оцінка обєкта оренди (у разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка обєкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди проводиться оцінки обєкта оренди).

Підтвердженням обовязковості проведення оцінки обєкта оренди виступають також положення ч.2 ст.284 ГК України, якою передбачено, що оцінка обєкта оренди здійснюється за відновною вартістю, крім обєктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Методики оцінки обєктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №629 від 10.08.1995 р. (далі - Методика), передбачено, що відповідно до цієї Методики проводиться оцінка майна державних підприємств, установ та організацій, іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, що передається в оренду. Оцінка обєктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких обєктів згідно з положеннями оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати. Оцінка обовязково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка обєкта оренди була проведена більш як три роки тому.

Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами існують договірні відносини оренди використання ФГ «Рімма» у 2015 році відповідно до договору про надання послуг, повязаних з транспортуванням та подачею води на полив сільськогосподарських культур, договір про надання послуг повязаних з транспортуванням та подачею води на полив сільськогосподарських культур, укладений між ФГ «Рімма» та Горностаївським МУВГ від 31.03.2015 р., листом Костянтинівської сільської ради.

Згідно із п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними - правовідносини, пов'язані з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними, регулюються ЦК України, ГК України, Земельним кодексом України, Законами України "Про оренду землі", "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", "Про іпотеку", "Про страхування", "Про банки і банківську діяльність", "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства. Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 10571 ЦК України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", частини другої статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", частини другої статті 15 Закону України "Про оренду землі", статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 29 Закону України "Про страхування", статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 71 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", частини третьої статті 67 Закону України "Про запобігання корупції" тощо. Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані є його недійсністю.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, зокрема наявність спеціальних підстав визнання недійсною угоди.

Судом встановлено, що експертна оцінка внутрішньогосподарської меліоративної системи, що перебуває в оренді ФГ «Рімма» станом на 25.01.2016 року не проведена; в порушення приписів Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в договорі не визначено істотні умови договору оренди комунального майна: орендна плата з урахуванням індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобовязань; забезпечення виконання зобовязань неустойка, порука, завдаток тощо; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обовязки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Виконання господарського зобовязання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі, якщо за змістом зобовязання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобовязання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Оскільки рішення сесії та договір не відповідають вимогам ГК України, ЦК України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Постанови КМУ №629 від 10.08.1995 р., позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.Визнати недійсним (незаконним) рішення 38 сесії У1 скликання Костянтинівської сільської ради №373 від 24.03.2015 року «Про надання в оренду фермерському господарству «Рімма» системи зрошення.

3.Визнати недійсним договір оренди на використання внутрішньогосподарських меліоративних систем балансовою вартістю 468719,01 грн., укладений між Костянтинівською сільською радою та ФГ «Рімма» від 25.03.2015 р. на майбутнє.

4.Стягнути з Костянтинівської сільської ради (74640, Херсонська область, Горностаївський район, с.Костянтинівка, вл.Шевченка, 66а, ) на користь прокуратури Херсонської області (м.Херсон, вул.Петренко, 33, код 04851120) 1378,00 грн. судового збору.

5.Стягнути з ФГ «Рімма» (74640, Херсоньска область, Горностаївський район, с.Костянтинівка, вул.. Миру, буд.30, ) на користь прокуратури Херсонської області (м.Херсон, вул.Петренко, 33, код 04851120) 1378,00 грн. судового збору.

(Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом).

Повне рішення складено 04.04.2016 р.

Суддя В.В.Литвинова