ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р.Справа № 922/742/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "СУЗІР'Я ПЕТ", м. Харків
про стягнення 554213,75 грн.
за участю представників сторін :

позивача - ОСОБА_2, дов. від 14.03.2016 року

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 554213,75 грн. за договором поставки від 05 січня 2016 року.

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками стороін не заявлено, суд переходить до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні та у наданому правовому обґрунтуванні позовних вимог наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у наданому відзиві позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 визнає.

Згідно частини 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

У пункті 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначається, що згідно з частиною 4 статті 78 Господарського процесуального кодексу України господарський суд виносить ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, а відповідно до частини 5 цієї ж статті приймає рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що поданий відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "СУЗІР'Я ПЕТ" відзив про визнання позову, є таким, що відповідає змісту частини 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, судом встановлено наступне.

05 січня 2016 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (позивачем, постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "СУЗІР'Я ПЕТ" (відповідачем, покупцем) було укладено договір поставки, відповідно до якого постачальник зобов*язався поставити покупцеві товар, а покупець зобов*язався прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму, предметом поставки є товар, кількість, вартість, асортимент якого зазначається в накладних.

Розділом 4 договору поставки від 05 січня 2016 року визначено обов*язки стоірн, зокрема, постачальник взяв на себе обов*язок після набрання чинності договором на підставі виставленого рахунку поставити замовлений покупцем товар, а покупець взяв на себе обов*язок прийняти товар від постачальника і здійснити його оплату в строки і порядку, обумовлені договором.

Згідно розділу 2 договору поставки від 05 січня 2016 року товар поставляється постачальником покупцю на підставі виставленого рахунку: прийняття товарів по кількості та якості здійснюється представником покупця; факт прийняття товару покупцем підтверджується підписанням накладної; постачальник вважається таким, що виконав свій обов*язок з поставки товару покупцеві з моменту підписання накладної.

Порядок розрахунків сторін за укладеним договором визначений розділом 3 договору поставки від 05 січня 2016 року, а саме: покупець сплачує постачальнику вартість поставленого товару відповідно до сум, зазначених у накладних, покупець зобов*язаний сплатити постачальнику поставлений товар відповідно до оформлених сторонами накладних на протязі 14 календарних днів з моменту підписання накладних; покупець має право достроково виконати обов*язок по оплаті товарів або здійснити попередню оплату; направлення будь-якої письмової вимоги постачальника покупцю щодо сплати поставленого товару не вимагається; покупець вважається таким, що виконав свої зобов*язання щодо оплати товару з моменту зарахування грошових коштів на рахунок постачальника.

З матеріалів справи вбачається, що виконуючи умови укладеного договору поставки від 05 січня 2016 року, постачальник здійснив поставку обумовленого договором товару, що підтверджується підписанням видаткової накладної на суму 554213,75 грн.

Відповідно до умов договору поставки від 05 січня 2016 року оплатити поставлений товар покупець зобов*язаний був до 22 січня 2016 року включно, проте свій обов*язок покупця щодо повної та своєчасної оплати товару не виконав, в результаті чого за відповідачем перед Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 утворилась заборгованість в розмірі 554213,75 грн.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, дослідивши умови договору поставки від 05 січня 2016 року, на підставі якого виникло первісне грошове зобов'язання, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 6, 509, 525, 526, 536, 610, 611, 655, 692 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "СУЗІР'Я ПЕТ" (61093, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, буд. 115, розрахунковий рахунок 7001 в ПАТ "Полтава-Банк" в м. Полтава, МФО 331489, код ЄДРЮО 37365006) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61183, АДРЕСА_1, код ЄДРФОП НОМЕР_1) 554213,75 грн. за договором поставки від 05 січня 2016 року та 8313,21 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.03.2016 р.

Суддя П.В. Хотенець