ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.03.16р. Справа № 904/2965/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми "Валентина, ЛТД", м. Васильків, Київська область

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг

про стягнення 41 295,78 грн. за договором поставки

Головуючий колегії ОСОБА_2

Судді: Петрова В.І., Мельниченко І.Ф.

Представники:

Позивача - не з'явився.

Відповідача - ОСОБА_1, паспорт серії АЕ №263690 від 01.06.96р., свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серія В01 №076693 від 27.07.2000р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 41 295,78 грн. за договором поставки, з яких: 27 975,00 грн. основного боргу, 1 811,44 грн. пені, 10 356,46 грн. збитків від інфляції, 1 182,88 грн. 3 % річних, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Відповідач позов заперечує, посилаючись на те, що за договором поставки № 000055 від 01.10.2012 р. за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р. отримав товар на загальну суму 452 340,00 грн. та здійснив оплату на загальну суму 454 770,00 грн. тому, за даним договором у Відповідача існує переплата у розмірі 2 430,00 грн. Крім того, Відповідач зазначив, що 28.02.2014 р. згідно з квитанцією № 5433/з5 ним сплачено 30 375,00 грн. вартості товару, Позивач не здійснив поставку товару за цим платежем, кошти не повернув. 14.10.13р. Позивач поставив товар як заміну продукції неналежної якості. Також Відповідач наполягає, що працює з печаткою і усі свої підписи в документах скріплює печаткою, однак надані Позивачем до матеріалів справи видаткові накладні, на які той посилається, зокрема і накладна № 352 від 01.03.14р., як на підставу позовних вимог, Відповідачем не підписувалися, підпис особи, яка ніби то одержала товар не скріплено печаткою Відповідача.

Позивач відзиву заперечує та зазначає, що за вказаний період поставив Відповідачеві продукцію на загальну суму 482 715,00 грн., що вказує на наявність заборгованості Відповідача. Щодо заміни продукції неналежної якості 14.10.13р. Позивач зазначив, що дане пояснення Відповідача не підтверджене жодним доказом.

В ході розгляду справи Відповідач заявив, що договір № 000055 від 01.10.12р. підписаний ним та завірений печаткою, а також всі документи за даним договором завірялись печаткою, також заявив, що накладні № 1665 від 14.10.13р., №352 від 01.03.14р. не підписував, тому надані Позивачем докази є підробленими.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 р. призначено судову експертизу, проведення якої доручено спеціалістам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, зобовязано Позивача провести попередню оплату роботи експертної установи, провадження у справі зупинено.

02.12.2015 р. справа повернулася до господарського суду з повідомленням судового експерта про неможливість проведення судової експертизи у звязку з несплатою її вартості.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області провадження у справі поновлено з 27.01.2015 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2016р. призначено колегіальний розгляд справи.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 28.01.16р., визначено наступний склад колегії: головуючий суддя - Юзіков С.Г., судді Петрова В.І., Мельниченко І.Ф. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.16р. справу № 904/2965/15 прийнято до розгляду колегією суддів.

Позивач подав до матеріалів справи пояснення, у яких, вказав, що оскільки судова експертиза призначалася не за його клопотанням, то покладення на нього оплати експертизи є недоцільним.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.12р. ТОВ Виробничо-комерційною фірмою "Валентина, ЛТД", як Постачальник та Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, як Покупець, уклали договір поставки № 000055 (далі Договір), за п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Постачальник зобовязався поставити Покупцю продукцію "міцелій грибний в брикетах" (далі Продукція), а Покупець, в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобовязався оплатити й прийняти Продукцію.

Згідно з п. 1.2. Договору Продукція за цим договором поставляється Покупцю в кількості, обсязі та строки відповідно до Заявок, поданих Покупцем.

Заявки подаються за 25 днів до початку місяця, в якому планується відвантаження Продукції (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору Покупець здійснює оплату вартості Продукції, що поставляється за цим договором наступним чином: - 100% від вартості кожної замовленої партії Продукції, сплачується Покупцем до моменту відвантаження Продукції, на підставі виставлених рахунків, але не пізніше ніж за 24 години до відвантаження.

Згідно з п. 6.1. Договору приймання-передача Продукції проводиться представниками сторін. Приймання продукції по кількості проводиться на складі Продавця згідно товаро-супроводжувальних документів, або перевізником зі згодою замовника.

За даними Позивача, на виконання умов Договору, враховуючи тривалі ділові відносини та сумлінне ставлення Відповідача до виконання своїх обовязків, за видатковою накладною № 1665 від 14.10.13р. Позивач поставив Відповідачеві товар на суму 27 945,00 грн., без передбаченої Договором передоплати, але за товар поставлений за цією видатковою накладною Відповідач не розрахувався, у зв'язку з чим, у нього виник борг перед Позивачем в розмірі 27 945,00 грн. Позивачем направлялась претензія від 05.06.2014р. вих. №73 з вимогою оплати боргу, яка залишена без розгляду.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за цим Договором, Сторони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства України та умов даного Договору.

На прострочений борг Відповідача, за період з 15.10.13р. по 14.04.14р. Позивач нарахував 1 811,44 грн. пені, 10 356,46 грн. збитків від інфляції та 1 182,88 грн. 3% річних.

До матеріалів справи Позивач додав оборотно-сальдову відомість, з якої вбачається, що за 2013р., Відповідачеві було поставлено продукції на загальну суму 452 340,00 грн.

Відповідач заперечує наявність боргу перед Позивачем з наведених вище підстав.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Перевіривши доводи сторін, суд не приймає позицію Позивача, а погоджується з доводами Відповідача.

Так, Позивач наполягає, що Відповідач не розрахувався за Продукцію, одержану за видатковою накладною № 1665 від 14.10.13р. на загальну суму 27 945,00 грн. Однак, згідно з п. 5.1. Договору, оплату вартості Продукції Відповідач мав проводити на підставі виставлених Позивачем рахунків, але не пізніше ніж за 24 години до відвантаження. Позивач не надав до матеріалів справи рахунків, які мав би виставити Відповідачеві для сплати ним Продукції, із запланованою поставкою у жовтні 2013р., а надав дві видаткові накладні за жовтень 2013р.: № 1605 від 06.10.13р. на суму 55 890, 00 грн. і № 1665 від 14.10.13р. на суму 27 945,00 грн. Візуально підписи у видаткових накладних не співпадають, з підписом Відповідача у Договорі та експериментальними зразками підпису, відібраними у судовому засіданні у Відповідача, а також вони не скріплені печаткою Відповідача.

Відповідач надав суду докази оплати продукції за рахунком Позивача № 265 від 04.10.13р. на суму 55 890,00 грн. (квитанції банку від 10.10.13р. на суму 5 891,00 грн. та на суму 49 999,00 грн. (а.с.58,59). Одержання продукції за видатковою накладною № 1665 від 14.10.13р. на загальну суму 27 945,00 грн. Відповідач заперечує.

При цьому, 28.02.14р., згідно з квитанцією № 5433/з5 Відповідачем сплачено Позивачеві 30 375,00 грн. за рахунком № 33 від 26.02.14р., однак Позивач не надав суду доказів поставки продукції за наведеною оплатою Відповідача.

Оскільки Відповідач заперечує одержання продукції за видатковою накладною № 352 від 01.03.14р., за ініціативою суду призначалася судова експертиза, на вирішення якої ставилося питання: чи вчинено підпис на зазначеній видатковій накладній ОСОБА_1 чи іншою особою. Попередню оплату експертного дослідження покладено на Позивача, як на ініціатора позову. Однак Позивач не оплатив роботу експертної установи. У звязку з цим, справа повернулася до господарського суду з повідомленням судового експерта про неможливість проведення судової експертизи (із-за несплати її вартості).

Як вбачається з оборотно-сальдової відомості, наданої Позивачем до матеріалів справи, Відповідачеві за 2013р. поставлено продукції на загальну суму 452 340,00 грн.

Надані Відповідачем платіжні документи (а.с.45-60) підтверджують оплату ним вартості Продукції, поставленої Позивачем, на загальну суму 454 770,00 грн., що свідчить про відсутність у Відповідача боргу перед Позивачем.

Оскільки Позивач не довів наявності у Відповідача заявленого боргу, відсутні підстави й для стягнення з Відповідача річних, збитків від інфляції й пені. Крім того, оскільки Договором сторони не погодили порядок нарахування пені, що суперечить вимогам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", то вимоги про стягнення пені не підлягають задоволенню також і з цих причин.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Судові витрати у справі покласти на Позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Головуючий колегії ОСОБА_2

Суддя І.Ф. Мельниченко

Суддя В.І. Петрова

Повний текст рішення виготовлено ______________