КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р. Справа№ 910/30243/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва

від 25.01.2016

у справі № 910/30243/15 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

про виселення та зобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

від позивача: Василенко Т.О. - представник (довіреність №170 від 25.12.2015);

від відповідача: Мазуркевич М.А. - адвокат (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1 від 27.09.2011),

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» (надалі - КП «Київський метрополітен», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі - ФОП ОСОБА_2, відповідач) про виселення відповідача з нерухомого майна - частини вестибюлю (переходу) на АДРЕСА_1 та зобов'язання демонтувати тимчасові конструкції (кіоски).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 у справі №910/30243/15 позов задоволено повністю. Виселено суб'єкта підприємницької діяльності-фізичну особу ОСОБА_2 з нерухомого майна (частини вестибюлю), визначеного належними їй тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками), за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 29,74 кв.м., зобов'язавши суб'єкта підприємницької діяльності-фізичну особу ОСОБА_2 демонтувати належні їй тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 29,74 кв.м. Стягнуто з суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Київський метрополітен» 2 436,00 грн судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення судом першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 прийнято до апеляційного провадження та призначено розгляд справи на 28.03.2016.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх безпідставними, а судове рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін.

28.03.2016 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27.09.2011 між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (в тексті договору - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (в тексті договору - орендар) був укладений договір № 155-У(Ор)-11про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду (надалі - договір), за умовами якого орендодавець на підставі рішення Київради від 27.05.2010 №822/4260 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно - частину вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря (надалі - об'єкт оренди), за адресою: АДРЕСА_1, для торгівлі непродовольчими товарами.

Відповідно до пункту 2.1. договору об'єктом оренди є частина вестибюлю, загальною площею 29,74 кв.м., згідно з викопіюванням зі Схем тимчасового розташування МАФ.

Пунктом 2.3. договору оренди передбачено, що опис технічного стану об'єкта оренди та дата його передачі орендарю, його склад зазначаються в акті приймання-передачі об'єкта оренди, що є невід'ємною частиною договору (додаток № 1 до договору оренди).

За умовами пункту 2.4. договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства «Київський метрополітен».

Пунктом 9.1. договору визначено, що договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради від 27.05.2010 №822/4260 діє з 01.10.2011 до 30.09.2013 (2 роки).

Закінчення строку, на який було укладено договір, за приписами пункту 9.5. договору є однією з підстав його припинення. Після закінчення строку дії договору, його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради (пункт 9.3. договору).

За правовою природою укладений сторонами договір є договором найму (оренди), за яким, відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини 1 статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно вимог статті 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в частині 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до частини 2 статті 26 вищевказаного Закону договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Факт передачі об'єкта оренди за договором підтверджується актом приймання-передачі майна в оренду від 01.10.2011, підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим печатками господарюючих суб'єктів.

Місцевим господарським судом встановлено, що листом від 08.10.2013 №11-03/945 КП «Київський метрополітен» повідомило відповідача про припинення договору та вказало на необхідність повернення об'єкта оренди за актом приймання-передачі до 30.10.2013.

Вказане повідомлення було отримано позивачем 08.11.2013, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення №566.

В апеляційній скарзі скаржник вказав, що лист від 08.10.2013 №11-03/945 підписаний неуповноваженою особою - начальником управління з організації договірної роботи ОСОБА_5, а тому не може прийматися судом як належний доказ повідомлення ФОП ОСОБА_2 про припинення дії договору.

Дані твердження апелянта колегія суддів находить безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що у матеріалах справи наявна довіреність від 07.02.2013 №30-Н, видана начальником КП «Київський метрополітен» на ім'я ОСОБА_5, згідно якої позивач уповноважив останню, зокрема, укладати договори про передачу в оренду нерухомого майна (приміщень, площ), що знаходиться на балансі підприємства відповідно до рішень органів місцевого самоврядування, вести претензійну роботу щодо виконання умов договорів, укладених на підставі довіреності, підписувати листи (крім листів, що направляються до органів державної влади та органів місцевого самоврядування), (а.с.67).

Згідно Посадової інструкції начальника управління з організації договірної роботи, затвердженої начальником КП «Київський метрополітен» 04.04.2012, начальник управління здійснює, зокрема, організацію договірної роботи (пункт 2.1.), організацію договірних відносин з питань надання в оренду майна (пункт 2.8.), представляє підприємство в межах своїх повноважень (пункт 3.2.).

До того ж, суд апеляційної інстанції враховує те, що КП «Київський метрополітен» жодним чином не заперечувало наявність у начальника управління з організації договірної роботи ОСОБА_5 повноважень на підписання листів, зокрема, листа від 08.10.2013 №11-03/945.

Крім того, спірний договір оренди також був підписаний ОСОБА_5, а тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що вищевказаний лист підписаний уповноваженою на здійснення таких дій особою та є належним та допустимим доказом повідомлення відповідача про припинення строку дії договору оренди.

Відповідач, порушуючи умови договору, обов'язку щодо повернення орендованого майна позивачу не виконав, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вимогами про виселення відповідача з орендованого майна, зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції та повернути орендоване майно за актом приймання-передачі.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, відповідно до вимог законодавства та положень договору, своєчасно повідомив позивача про припинення терміну дії договору, відмову від його продовження та необхідність повернення орендованого майна.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, такий договір припиняється.

Аналогічна правова позиція також викладена в пункті 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна».

Колегією суддів відхиляються доводи апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано до спірних правовідносин пункт 14. Порядку передачі майна територіальної громади міста Києва в оренду, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.09.2006 №34/91, який передбачав необхідність повідомлення орендодавцем орендаря про намір не продовжувати договір оренди за 2 місяці, з огляду на те, що умовами договору, а саме, пунктом 9.3. договору, можливість продовження його дії поставлено в залежність від наявності прийнятого Київською міською радою рішення, тобто, виключають його автоматичну пролонгацію.

Пунктом 5.6. Статуту позивача КП «Київський метрополітен» має право з дозволу власника або уповноваженого ним органу здавати в оренду, надавати іншим підприємствам, організаціям та установам безоплатно в тимчасове користування або в позику належні йому будинки, споруди, устаткування, транспортні засоби, інвентар, а також списувати їх з балансу в установленому порядку.

Таким чином, неприйняття Київрадою відповідного рішення виключає можливість продовження дії договору оренди самостійно КП «Київський метрополітен», а тому неповідомлення орендодавцем орендаря про намір не продовжувати договір оренди за 2 місяці, як це передбачено Порядком передачі майна територіальної громади міста Києва в оренду, не може бути підставою для його автоматичного продовження.

Суд апеляційної інстанції також відхиляє твердження скаржника про те, що належними та допустимими доказами продовження строку дії договору оренди є приймання позивачем від відповідача платежів за користування майном у 2014-2015 роках та укладення додаткових угод №№3, 4, 7 від 26.12.2014 до договору про користування електроенергією, №6 від 26.12.2014 до договору про обслуговування електрообладнання, оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач не звільнив добровільно орендоване майно після закінчення строку дії договору, а згідно умов договору (пункт 4.14.) оплата за ним здійснюється орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Пунктом 7.5. договору у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом прийому-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Оскільки з припиненням договору відповідач втратив статус орендаря, колегія суддів підтримує позицію місцевого суду про те, що вимога позивача про виселення відповідача з орендованого приміщення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 8.5.6. договору у разі припинення дії договору орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю АДРЕСА_1 в термін, визначений пунктом 4.14. договору від своїх огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті договору умов, орендодавець самостійно, на свій розсуд, розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіоском).

Таким чином, вимоги позивача про зобов'язання ФОП ОСОБА_2 демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції, що належать відповідачу та знаходяться за адресою АДРЕСА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва від 25.01.2016 у справі №910/30243/15 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 96, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2015 у справі №910/30243/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2015 у справі №910/30243/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/30243/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

М.Г. Чорногуз