ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Справа № 922/5250/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Ємельянова А.С.,
Ковтонюк Л.В.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргидержавного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького"
напостанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 та рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2015
у справігосподарського суду Харківської області №922/5250/15
за позовомдержавного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького"
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Авіабренд"
простягнення 28 517,10грн.,
за участі представників сторін:

від позивача - Стасишина Т.В.,

від відповідача - не з'явилися,

У С Т А Н О В И В:

У 2014 році між товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького" та товариством з обмеженою відповідальністю "Авіабренд" укладено усний договір щодо надання послуг з моніторингу ринку авіаційних послуг.

04.02.2014 та 07.02.2014 ТОВ "Авіабренд" виставили рахунки на оплату наданих ними послуг за №4 та №5 на загальну суму 16 000,00грн., які аеропорт оплатив у повному обсязі.

18.07.2014 ТОВ "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького" направили ТОВ "Авіабренд" претензію №1479 з вимогою повернути сплачені кошти, мотивуючи ненаданням останніми інформаційних послуг, на яку 27.08.2014 отримали відповідь зі Звітами про виконання моніторингу ринку авіаційних послуг за лютий-березень 2014 року.

Посилаючись на те, що зазначена у Звітах інформація є неактуальною та не відповідає періоду часу, в який мав бути проведений моніторинг, і вважаючи, що оплачені послуги не були надані, ТОВ "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького" звернулися до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Авіабренд" безпідставно набутих коштів у сумі 16 000,00грн., інфляційних втрат у сумі 11 775,40грн., відсотків за користування коштами у сумі 714,70грн. Позовні вимоги обгрунтовані положеннями ст.ст.387, 525, 526, 530, 625, 1212, 1214 ЦК України, ст.ст.231, 232 ГК України.

Заперечуючи проти позовних вимог ТОВ "Авіабренд" вказували, що під час укладення договору у спрощений спосіб, зміст якого полягав у зборі інформації про згадування аеропорту в мережі Інтернет, сторони не визначили ні конкретний перелік послуг, ані порядок і строки їх передачі. Тому, стверджуючи про виконання своїх договірних зобов'язань належним чином, свідченням чого є надані ними Звіти про виконання моніторингу ринку авіаційних послуг за лютий-березень 2014 року, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

17.11.2015 рішенням господарського суду Харківської області (суддя Макаренко О.В.), залишеним без змін 18.01.2016 постановою Харківського апеляційного господарського суду (судді Тихий П.В., Гетьман Р.А., Сіверін В.І.) у позові відмовлено з підстав необгрунтованості його вимог.

У касаційній скарзі державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького" посилалися на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, якими вважали неправомірно відмовили у стягненні основного боргу, інфляційних нарахувань та відсотків за користування грошовими коштами, тому просили скасувати постанову і рішення у справі, та ухвалити нове про задоволення позову.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, попередні судові інстанції виходили з того, що на виконання усної домовленості, сторонами у справі вчинено дії, що свідчать про укладення правочину у спрощений спосіб, оскільки відповідно до ч.1 ст.181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями статей 525, 526 ЦК України передбачено обов'язок сторін належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу й інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Разом із тим, за приписами ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналізуючи положення зазначеної статті, касаційна інстанція виходить із того, що цей вид позадоговірних зобов'язань виникає за умови: по-перше, набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; по-друге, відсутності для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Надавши належну правову оцінку наявним матеріалам справи, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов обргунтованого висновку про те, що між сторонами у цій справі було укладено усний договір про надання послуг з моніторингу ринку авіаційних послуг, що не заперечувалось сторонами під час вирішення спору, а кошти, які ТОВ "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького" просили стягнути з ТОВ "Авіабренд", отримані останнім у якості оплати за роботи, які повинні бути виконані за цим договором, то зазначену грошову суму набуто за наявності правової підстави, відтак не може бути стягнуто на підставі ст.1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів обох інстанцій стосовно того, що правовідносини сторін у цьому спорі регулюються положеннями зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них приписів ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо вимоги повернути замовнику попередньо сплачені кошти у зв'язку з неналежним виконанням підрядником умов договору.

Належних обґрунтувань, які б спростовували висновки судів попередніх інстанцій, заявником не наведено, у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, при ухваленні яких здійснено всебічний, повний та об'єктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, надано належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам й твердженням сторін, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Доводи заявника, викладені у касаційній скарзі не заслуговують на увагу, зводяться до переоцінки доказів, що в силу положень ст. 111-7 ГПК України не відноситься до компетенції касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" ім. Данила Галицького" залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 та рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2015 у справі №922/5250/15 - без змін.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяА.С. Ємельянов
СуддяЛ.В. Ковтонюк