ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. Справа № 910/27185/15

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стефан ЛТД», Київська обл., м. Вишгород

третя особа Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, м. Київ

про стягнення 39924,53 грн., розірвання договору № 4112/12, виселення з нежитлового приміщення та повернення приміщення позивачу

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 18.11.2015 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 04.01.2016 р.);

від третьої особи: не зявився.

Обставини справи:

комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» (далі - позивач) звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стефан ЛТД» про стягнення 23958,55 грн., розірвання договору, виселення та зобовязання повернути приміщення позивачу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №4112/12 від 01.02.2013 р. про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, а саме, в частині сплати орендних платежів, в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 19879,06 грн. В звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань позивачем нараховано відповідачу 208,07 грн. 3% річних, 1774,96 грн. інфляційних втрат та 2096,46 грн. пені. Також, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору позивач просить суд розірвати договір №4112/12 від 01.02.2013 р. про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, виселити відповідача з нежитлового приміщення загальною площею 14.60 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Свободи, 5 літ. А та зобовязати відповідача повернути вказане приміщення позивачу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.12.2015 р. справу №910/27185/15 передано за підсудністю до господарського суду Київської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Рябцеву О.О. для розгляду справи.

Ухвалою суду від 11.01.2016 р. справу №910/27185/15 прийнято до провадження суддею Рябцевою О.О. та призначено розгляд справи на 26.01.2016 р.

26.01.2016 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява від 25.01.2016 р. про зміну (збільшення розміру) позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 33503,17 грн. заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 5489,11 грн. пені, 932,25 грн. 3 % річних, всього 39924,53 грн., розірвати договір № 4112/12 від 01.02.2013 р., виселити відповідача з нежитлового приміщення загальною площею 14,60 кв.м. та повернути вказане приміщення позивачу.

Таким чином, господарським судом Київської області розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача 33503,17 грн. заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 5489,11 грн. пені, 932,25 грн. 3 % річних, всього 39924,53 грн., розірвання договору № 4112/12 від 01.02.2013 р., виселення відповідача з нежитлового приміщення загальною площею 14,60 кв.м. та повернення вказаного приміщення позивачу.

11.02.2016 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив від 10.02.2016 р. на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивач не має права заявляти позов про стягнення заборгованості, розірвання договору, виселення та зобовязання повернути приміщення за договором №4112/12 від 01.02.2013 р. про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, укладеного між Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), КП «Дирекція управління та обслуговування житлового фонду Подільською району» (підприємство) та ТОВ «Стефан ЛТД» (орендар), так як позивач не є стороною даного договору, а додаткова угода від 30.01.2015 року про внесення змін до договору №4112/12 від 01.02.2013 р. є не дійсною, так як підписана не уповноваженою особою з боку позивача.

11.02.2016 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання від 10.02.2016 р., в якому відповідач просить суд залучити Подільську районну в м. Києві державну адміністрацію до участі у справі №910/27185/15 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 11.02.2016 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Подільську районну в місті Києві державну адміністрацію.

01.03.2016 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання від 29.02.2016 р. про призначення судової почеркознавчої експертизи, в якому представник відповідача просить призначити почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 директора ТОВ «Стефан ЛТД» в додатковій угоді від 30.01.2015 р. про внесення змін до договору №4112/12 від 01.02.2013 р. про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду за адресою: м. Київ, просп. Свободи, 5, літ А. ОСОБА_3 відповідно, або іншою особою?

Клопотання обґрунтоване тим, що підпис на додатковій угоді від 30.01.2015 р. про внесення змін до договору № 4112/12 від 01.02.2013 р. не належить директору ТОВ «Стефан ЛТД» ОСОБА_3

01.03.2016 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання від 29.02.2016 р., в якому відповідач для захисту прав і законних інтересів відповідача просить суд вийти за межі позовних вимог у справі № 910/27185/15 та визнати недійсною додаткову угоду від 30.01.2015 р. про внесення змін до договору № 4112/12 від 01.02.2013 р.

Судом відмовлено в задоволенні вказаних клопотань з підстав викладених у мотивувальній частині рішення.

Представник позивача у судових засіданнях підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання 26.01.2016 р. не зявився, а в судових засіданнях 11.02.2016 р., 01.03.2016 р. та 14.03.2016 р. проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи в судові засідання 01.03.2016 р. та 14.03.2016 р. не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судових засідань, про причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2013 р. між Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією (за договором орендодавець), товариством з обмеженою відповідальністю «Стефан ЛТД» (за договором орендар) та комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» (за договором підприємство) укладено договір №4112/12 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

Відповідно до пункту 1.1 договору орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 18.12.2012 р. за №18 та розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 01.02.2013 р. за №49 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі обєкт оренди), яке знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Свободи, 5 літ. А для використання під офіс.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що обєктом оренди є нежиле приміщення загальною площею 14.60 кв.м.; розташоване: 1-й поверх 14,60 кв.м офіс.

Згідно з пунктом 3.1 договору за користування обєктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі п. 21 таб. 2 п. 12 Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 р. за №34/6250, та на дату розрахунку в цілому становить 1346,98 грн. та 269,40 грн. (сума ПДВ) разом 1616,38 грн.

Відповідно до пункту 3.2 договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Згідно з пунктом 3.4 договору додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірі і порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління балансоутримувача комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району», починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні обєкта орендодавцеві.

Відповідно до пункту 3.6 договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Крім орендної плати орендар щомісячно компенсує підприємству витрати за користування земельною ділянкою, на якій розташований обєкт оренди та інші витрати (пункт 3.9 договору).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що орендар зобовязаний вносити орендні платежі вчасно і в повному обсязі.

На виконання умов договору 01.02.2013 р. між сторонами підписано акт приймання-передачі нерухомого майна, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на балансі КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району», загальною площею 14.60 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, пр. Свободи, 5 літ. А (стан приміщення, що передається в оренду задовільний).

Рішенням Київської міської ради від 9 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», зокрема пунктом 17 Київська міська рада вирішила створити комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та віднести його до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації.

Згідно пункту 19 вказаного рішення комунальні підприємства «Куренівське Подільського району міста Києва», «Лісове Подільського району міста Києва», «Вітряні гори Подільського району міста Києва», «Введенське Подільського району міста Києва», «Виноградар Подільського району міста Києва», «Галицьке Подільського району міста Києва», «Мостицький Подільського району міста Києва», «Нивки Подільського району міста Києва», «Синьоозерне Подільського району міста Києва», «Центральний Подільського району міста Києва», «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва», «Поділ-житло» зобовязані передати новоствореному комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» житловий фонд, який був переданий до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01 серпня 2014 року.

Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №50 від 29.01.2015 р. «Про передачу на баланс та закріплення на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» житлового та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, та приватизованого житлового фонду з метою подальшого обслуговування» передано з балансу комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» на баланс комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» житловий та нежитловий фонд, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та переданий до сфери управління Подільської районної в місті Києві державній адміністрації, та приватизований житловий фонд станом на 01.02.2015 року, згідно з додатком, з метою його подальшого обслуговування.

30.01.2015 р. між сторонами договору укладено додаткову угоду про внесення змін до договору №4112/12 від 01.02.2013 р., відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни до договору, а саме, назву комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» змінено на комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва».

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору вчасно та в повному обсязі не сплатив орендні платежі за період лютий 2015 р. січень 2016 р., в результаті чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 31484,94 грн.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за договором від 01.02.2013 р. №4112/12 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду у сумі 31484,94 грн. на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то вимога позивача про стягнення з відповідача 31484,94 грн. підлягає задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача 2018,23 грн. інфляційних втрат та 932,25 грн. 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 2018,23 грн. інфляційних втрат, які нараховані на заборгованість зі сплати орендної плати за кожний місяць окремо, за загальний період з 20.02.2015 р. по 25.01.2016 р.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, враховуючи те, що найменший період визначення індексу складає місяць, позивачем неправомірно нараховано інфляційні втрати за період з 20.02.2015 р. по 01.03.2015 р. та з 01.01.2016 р. по 25.01.2016 р.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом на заборгованість зі сплати орендної плати за кожний місяць окремо за наступні періоди: на заборгованість за лютий 2015 року: березень 2015 року грудень 2015 року; на заборгованість за березень 2015 року: квітень 2015 року грудень 2015 року; на заборгованість за квітень 2015 року: травень 2015 року грудень 2015 року; на заборгованість за травень 2015 року: червень 2015 року грудень 2015 року; на заборгованість за червень 2015 року: липень 2015 року грудень 2015 року; на заборгованість за липень 2015 року: серпень 2015 року грудень 2015 року; на заборгованість за серпень 2015 року: вересень 2015 року грудень 2015 року; на заборгованість за вересень 2015 року: жовтень 2015 року грудень 2015 року; на заборгованість за жовтень 2015 року: листопад 2015 року грудень 2015 року; на заборгованість за листопад 2015 року: 01 грудня 2015 року 31 грудня 2015 року, інфляційні втрати становлять 1662,42 грн.

Таким чином, вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у сумі 1662,42 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача 932,25 грн. 3% річних, що нараховані на суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції у сумі 33503,17 грн. за період з 20.02.2015 р. по 25.01.2016 р.

Проте, відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом на заборгованість зі сплати орендної плати за кожний місяць окремо за наступні періоди: на заборгованість за лютий 2015 року: 21 лютого 2015 року 25 січня 2016 року; на заборгованість за березень 2015 року: 21 березня 2015 року 25 січня 2016 року; на заборгованість за квітень 2015 року: 21 квітня 2015 року 25 січня 2016 року; на заборгованість за травень 2015 року: 21 травня 2015 року 25 січня 2016 року; на заборгованість за червень 2015 року: 21 червня 2015 року 25 січня 2016 року; на заборгованість за липень 2015 року: 21 липня 2015 року 25 січня 2016 року; на заборгованість за серпень 2015 року: 21 серпня 2015 року 25 січня 2016 року; на заборгованість за вересень 2015 року: 21 вересня 2015 року 25 січня 2016 року; на заборгованість за жовтень 2015 року: 21 жовтня 2015 року 25 січня 2016 року; на заборгованість за листопад 2015 року: 21 листопада 2015 року 25 січня 2016 року; заборгованість за грудень 2015 року: 21 грудня 2015 року 25 січня 2016 року; заборгованість за січень 2016 року: 21 січня 2016 року 25 січня 2016 року, розмір 3% річних становить 442,24 грн.

Таким чином, вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних підлягають частковому задоволенню у сумі 442,24 грн.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 5489,11 грн. пені, нарахованої на заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за кожний місяць окремо за загальний період з 21.02.2015 р. по 25.01.2016 р.

Відповідно до п. 6.2 договору за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на рахунок підприємства пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом встановлено, що розрахунок пені здійснений позивачем з порушенням встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України шестимісячного строку нарахування штрафних санкцій.

Відповідно до вірного арифметичного розрахунку, здійсненого судом з дотриманням вимог ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та ч. 6 ст. 232 ГК України на заборгованість зі сплати орендної плати за кожний місяць окремо за наступні періоди: на заборгованість за лютий 2015 року: 21 лютого 2015 року 21 серпня 2015 року; на заборгованість за березень 2015 року: 21 березня 2015 року 21 вересня 2015 року; на заборгованість за квітень 2015 року: 21 квітня 2015 року 21 жовтня 2015 року; на заборгованість за травень 2015 року: 21 травня 2015 року 21 листопада 2015 року; на заборгованість за червень 2015 року: 21 червня 2015 року 21 грудня 2015 року; на заборгованість за липень 2015 року: 21 липня 2015 року 21 січня 2016 року; на заборгованість за серпень 2015 року: 21 серпня 2015 року 25 січня 2016 року; на заборгованість за вересень 2015 року: 21 вересня 2015 року 25 січня 2016 року; на заборгованість за жовтень 2015 року: 21 жовтня 2015 року 25 січня 2016 року; на заборгованість за листопад 2015 року: 21 листопада 2015 року 25 січня 2016 року; заборгованість за грудень 2015 року: 21 грудня 2015 року 25 січня 2016 року; заборгованість за січень 2016 року: 21 січня 2016 року 25 січня 2016 року, пеня становить 4608,63 грн., яка підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо заявленої позовної вимоги про розірвання договору №4112/12 від 01.02.2013 р. про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 01.02.2013 р. по 31.01.2016 р.

Відповідно до пункту 9.4 договору договір припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 9.7 договору встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невідємною частиною цього договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частиною 4 ст. 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Судом встановлено, що 03.02.2016 р. Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією на адресу відповідача надіслано заяву від 01.02.2016 р. за №10634-246 про припинення терміну дії договору та відмову від його продовження, відповідно до якої третя особа повідомила відповідача про закінчення терміну дії договору №4112/12 від 01.02.2013 р. про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, а саме 31.01.2016 р. та відмову Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від його продовження.

Лист від 01.02.2016 р. №10634-246 аналогічного змісту було надіслано позивачем на адресу відповідача 03.02.2016 р.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Отже, суд дійшов висновку, що станом на день прийняття рішення у справі договір №4112/12 від 01.02.2013 р. про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду припинив свою згідно з п.п. 9.1, 9.4 та п. 1 ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, суд припиняє провадження в частині позовних вимог про розірвання договору №4112/12 від 01.02.2013 р. про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду у звязку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Пунктом 7.6 договору передбачено, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобовязаний за актом приймання-передачі повернути обєкт оренди підприємству у стані, в якому перебував обєкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням усіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від обєкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Станом на день прийняття рішення у справі, сторонами не подано до суду доказів повернення відповідачем нежитлового приміщення загальною площею 14,60 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, пр. Свободи, 5 літ. А позивачу, у звязку з чим суд дійшов висновку, що відповідач продовжує використовувати вказане приміщення після припинення дії договору оренди.

Оскільки у звязку з припиненням дії договору №4112/12 від 01.02.2013 р. про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду відповідач втратив статус орендаря, судом встановлено наявність правових підстав для зобовязання останнього повернути позивачеві нежитлове приміщення загальною площею 14,60 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, пр. Свободи, 5 літ. А.

Отже, вимога позивача про зобовязання відповідача повернути нежитлове приміщення загальною площею 14,60 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, пр. Свободи, 5 літ. А підлягає задоволенню.

У звязку з тим, що судом задоволено позовну вимогу про зобовязання відповідача повернути позивачу нежитлове приміщення загальною площею 14,60 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, пр. Свободи, 5 літ. А, суд вважає, що права та інтереси позивача є захищеними, а тому вимога про виселення відповідача з вказаного приміщення є такою що дублює вимогу про зобовязання повернути нежитлове приміщення. Крім того, законодавство, яке регулює орендні відносини передбачає обовязок орендаря повернути приміщення, тоді як термін «виселення» міститься в положеннях Житлового кодексу України, які не підлягають застосуванню до спірних правовідношень.

Отже позовна вимога про виселення відповідача із вказаного приміщення задоволенню не підлягає.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Під час розгляду справи відповідачем до суду подано клопотання про вихід за межі позовних вимог та визнання недійсною додаткової угоди від 30.01.2015 р. про внесення змін до договору № 4112/12 від 01.02.2013 р.

Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству; виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» не є стороною договору №4112/12 від 01.02.2013 р. про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду укладеного між Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), КП «Дирекція управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» (підприємство) та ТОВ «Стефан ЛТД» (орендар), а додаткова угода від 30.01.2015 року про внесення змін до договору № 4112/12 від 01.02.2013 р. є не дійсною, так як підписана не уповноваженою особою з боку позивача, що підтверджується розпорядженням Подільської районної в місті Києві державною адміністрацією від 25.03.2015 р. «Про призначення тимчасово виконуючим обовязки директора комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», оскільки ОСОБА_4 був призначений тимчасово виконуючим обовязки директора 26 березня 2015 року, а додаткову угоду про внесення змін до договору №4112/12 від 01.02.2013 р. підписав 30 січня 2015 року.

Щодо наведеного суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Судом встановлено, що вказана додаткова угода від 30.01.2015 р. про внесення змін до договору №4112/12 від 01.02.2013 р. в подальшому була схвалена комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», що підтверджується наявним в матеріалах справи листом від 11.02.2015 р. за №79, адресованим відповідачу щодо укладення додаткової угоди до договору №4112/12 від 01.02.2013 р., прийняттям платежів від відповідача (що підтверджується виписками по рахунку позивача) та поданим до суду позовом, відтак, клопотання про вихід за межі позовних вимог та визнання недійсною додаткової угоди від 30.01.2015 р. про внесення змін до договору № 4112/12 від 01.02.2013 р. задоволенню не підлягає.

Також, представником відповідача до суду було подано клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, яке обґрунтоване тим, що підпис на додатковій угоді від 30.01.2015 р. про внесення змін до договору № 4112/12 від 01.02.2013 р. не належить директору ТОВ «Стефан ЛТД» ОСОБА_3

Судом відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, оскільки останнє спрямоване на затягування судового процесу. До того ж, судом встановлено, що відповідачем на рахунок позивача сплачувались орендні платежі, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку позивача.

Крім того, слід зазначити, що на додатковій угоді від 30.01.2015 р. про внесення змін до договору № 4112/12 від 01.02.2013 р. нанесено відтиск печатки, яка належить ТОВ «Стефан ЛТД».

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Крім того, судом встановлено, що позивачем заявлено 4 позовні вимоги, з яких позивач у повному обсязі оплатив лише 3 у сумі 3654,00 грн. в той час, коли мав сплатити 4872,00 грн., тобто позивачем не доплачено 1218,00 грн.

Відповідно до пункту 2.23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

Таким чином, судовий збір у сумі 1218,00 грн. підлягає стягненню з позивача у доход Державного бюджету України.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 33, 34, 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Стефан ЛТД» (07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Грушевського, 6, код 19419664) на користь комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» (04071, м. Київ, вул. Хорива, 36, код 39609111) 31484,94 грн. (тридцять одна тисяча чотириста вісімдесят чотири гривні 94 коп.) боргу, 1662,42 грн. (одна тисяча шістсот шістдесят дві гривні 42 коп.) інфляційних втрат, 442,24 грн. (чотириста сорок дві гривні 24 коп.) 3% річних, 4608,63 грн. (чотири тисячі шістсот вісім гривень 63 коп.) пені та 2383,33 грн. (дві тисячі триста вісімдесят три гривні 33 коп.) судового збору.

3. Провадження у справі в частині розірвання договору №4112/12 від 01.02.2013 р. про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду припинити.

4. Зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Стефан ЛТД» (07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Грушевського, 6, код 19419664) повернути комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» (04071, м. Київ, вул. Хорива, 36, код 39609111) нежитлове приміщення загальною площею 14,60 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Київ, пр. Свободи, 5 літ. А.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Стягнути з комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» (04071, м. Київ, вул. Хорива, 36, код 39609111) у доход Державного бюджету України 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.О. Рябцева

Рішення підписано 28.03.2016 р.