РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016№910/1090/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №910/1090/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», м. Київ,

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА», м. Київ,

про стягнення 2 516,31 грн.,

без участі представників сторін у зв'язку з їх неявкою.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» (далі - Компанія): 2 414,80 грн. страхового платежу, що залишився до закінчення дії договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу від 24.02.2015 № 4619 (далі - Договір); 31,95 грн. 3% річних; 69,56 грн. втрат від інфляції, а всього 2 516,31 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що:

04.02.2015 Товариством та Компанією укладено Договір, пунктом 13.1 якого встановлено, що період дії Договору - це будь-який із зазначених у розділі 1 Договору проміжків часу, протягом якого страховик несе зобов'язання за Договором, за умови отримання страховиком (на розрахунковий рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Грас Савуа Україна» (далі - ТОВ «Грас Савуа Україна») від страхувальника сум страхових платежів у терміни, зазначені в розділі 1 Договору;

ТОВ «Грас Савуа Україна» на підставі пунктів 3.2 та 3.3 договору доручення від 01.08.2012 №9/01.08.12 зобов'язане протягом (одного) робочого дня з дати отримання страхової премії перерахувати її на розрахунковий рахунок страховика; пунктом 2 розділу 1 Договору передбачено порядок та строки внесення суми страхового платежу, а саме: частина страхового платежу в сумі 11 392,92 грн. за період страхування з 12.06.2015 по 11.09.2015 повинна бути сплачена позивачем до 27.06.2015; на підставі виставленого ТОВ «Грас Савуа Україна» рахунку-фактури від 03.06.2015 №1213 платіжним дорученням від 08.06.2015 №4666 позивач здійснив оплату страхового платежу за Договором;

листом від 25.06.2015 №2043/06 страхувальник повідомив страховика про свою вимогу припинити дію Договору;

на підставі підпункту 12.4.1 пункту 12.4 Договору відповідач повинен повернути позивачу 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії Договору, що становить 2 414,80 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.01.2016 порушено провадження у справі.

Представники сторін у судове засідання 21.03.2016 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано позивачу (01033, м. Київ, вул. Жилянська, б.43; адреса для листування: 08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул.. Леніна, б. 2-А) та відповідачу (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, б. 11) на адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал, та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень за вказаними адресами сторін, які долучено до матеріалів справи.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 21.03.2016 без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.02.2015 Товариством (страхувальник), Компанією (страховик) та ТОВ «Грас Савуа Україна» (повірений страховика) укладено Договір, за умовами якого:

- Договір діє з 12.03.2015 до 11.03.2016 (пункт 2 розділу 1 Договору);

- предметом Договору є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов'язані з:

володінням, користуванням і розпорядженням застрахованими транспортними засобами та додатковим обладнанням до них;

відшкодування страхувальником та/або експлуатантом заподіяної ним шкоди життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок експлуатації застрахованого транспортного засобу;

життя, здоров'я і працездатність застрахованих осіб (пункт 2.1 розділу 2 Договору);

- страхувальник має право:

своєчасно отримати належну йому суму страхового відшкодування (страхової виплати) відповідно до умов Договору (підпункт 5.1.1 пункту 5.1 розділу 5 Договору);

вимагати дострокового припинення дії Договору згідно з умовами, визначеними Договором (підпункт 5.1.3 пункту 5.1 розділу 5 Договору);

- страхувальник зобов'язаний своєчасно вносити страхові платежі у встановлені Договором терміни (підпункт 5.2.2 пункту 5.2 розділу Договору);

- дію Договору може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика (пункт 12.4 розділу 12 Договору);

- у разі дострокового припинення дії Договору на вимогу страхувальника страховик повертає йому 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії Договору, з вирахуванням фактичних виплат за цим Договором; якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов Договору, останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю (підпункт 12.4.1 пункту 12.4 розділу 12 Договору);

- про намір достроково припинити дію Договору будь-яка сторона зобов'язана письмово повідомити іншу не пізніше ніж за 30 (тридцять) робочих днів до дати припинення, якщо сторони не дійшли згоди про інше (пункт 12.5 розділу 12 Договору).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» (далі - Закон) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України встановлено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Судом встановлено, що позивачем 08.06.2015 на підставі виставленого ТОВ «Грас Савуа Україна» рахунку-фактури від 03.06.2015 №1213 було сплачено 11 392,92 грн. страхового платежу (за період страхування з 12.06.2015 по 11.09.2015), що підтверджується платіжним дорученням від 08.06.2015 №4666.

Відповідно до частин другої та третьої статті 28 Закону дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування.

Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено.

Листом від 25.06.2015 №2043/06 позивач повідомив відповідача про припинення дії Договору, та просив відповідача повернути суми страхового платежу сплаченого за період, що залишився з дати такого припинення до закінчення дії Договору шляхом їх сплати на розрахунковий рахунок позивача. Вказаний лист відповідачем було отримано 01.07.2015, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявної в матеріалах справи.

Отже, оскільки відповідач 01.07.2015 отримав лист від 25.06.2015 №2043/06, то враховуючи пункт 12.5 розділу 12 Договору, Договір припинив свою дію 12.08.2015, а у Компанії з 13.08.2015 виникло зобов'язання з повернення страхового платежу (грошове зобов'язання).

Частиною четвертою статті 28 Закону передбачено, що у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування.

Згідно з частиною четвертою статті 997 ЦК України якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 65% суми страхового платежу, суд дійшов висновку, що він правильний, тому стягненню з відповідача підлягає 2 414,80 грн. страхового платежу.

Крім страхового платежу позивач просить стягнути з відповідача 31,95 грн. 3% річних та 69,56 грн. втрат від інфляції.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 31,95 грн. 3% річних та 69,56 грн. втрат від інфляції за такі періоди:

з 13.08.2015 (оскільки 12.08.2015 Договір припинив свою дію) по 20.01.2016 (дата визначена позивачем у розрахунку) 3% річних у сумі 31,95;

з 13.08.2015 по 31.12.2015 (дата визначена позивачем у розрахунку) втрат від інфляції у сумі 69,56 грн.

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок сум 3% річних і втрат від інфляції та періоди їх нарахування, дійшов висновку, що такі розрахунки правильні, а тому стягненню з відповідача підлягає 31,95 грн. 3% річних та 69,56 грн. втрат від інфляції.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 11; ідентифікаційний код 31241449) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43; адреса для листування: 08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Леніна, буд. 2-А; ідентифікаційний код 35912126): 2 414 (дві тисячі чотириста чотирнадцять) грн. 80 коп. страхового платежу; 31 (тридцять одну) грн. 95 коп. 3% річних; 69 (шістдесят дев'ять) грн. 56 коп. втрат від інфляції та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.03.2016.

Суддя О. Марченко