ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Справа № 910/29267/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Прокопанич Г.К.

суддів Палія В.В.

Селіваненка В.П.

за участю представників:

Позивача: Сиклітенка В.В., дов. від 01.09.2015 № б/н;

Відповідача -1: Крутенко Ю.В., дов. від 30.03.2015 № б/н; Ярошенко О.О., дов. від 30.03.2015 № б/н;

Відповідача -2: Запорожець Л.Г., дов. від 21.11.2014 № 1-8/8566;

розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" на ухвалу господарського суду міста Києва від 30.11.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016

у справі № 910/29267/15 господарського суду міста Києва

за позовом "Сінгента Партісіпейшнз АГ" (Syngenta Participations AG)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал"

Державної служби інтелектуальної власності України

про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року "Сінгента Партісіпейшнз АГ" (Syngenta Participations AG) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал", Державної служби інтелектуальної власності України, просила визнати недійсним свідоцтво України № 203693 на знак для товарів і послуг "Тіаметоксам" та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести відомості до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг та опублікувати відомості у офіційному бюлетені "Промислова власність" стосовно визнання повністю недійсним зазначеного свідоцтва, посилаючись на невідповідність зареєстрованого знака умовам надання правової охорони згідно п. "а" п. 1 ст. 19 Закону України від 15.12.1993 № 3689-XII "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (далі - Закон № 3689-XII) (а.с. 3-10 матеріалів оскарження).

Заявою від 25.11.2015 позивач просив суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом заборони товариству з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" на території України передавати будь-якій особі (особам) право (права) інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг "Тіаметоксам" за свідоцтвом України № 203693, видавати ліцензії (дозволи) на використання вказаного знака та вчиняти дії щодо внесення до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-яких заборон щодо оспорюваного знака; Державній службі інтелектуальної власності України вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснювати офіційні публікації щодо свідоцтва України № 203693, включати до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо вказаного знака до вирішення спору у справі № 910/29267/15 по суті (а.с. 11-13 матеріалів оскарження).

В обгрунтування необхідності вжиття вищеперелічених заходів позивач посилається на те, що товариство з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" відповідно до ст. ст. 16, 20 Закону № 3689-XII має право заборонити використовувати позначення "Тіаметоксам" на продукцію, яка відноситься до агрохімічної галузі, а також під час її реалізації та має можливість відповідно до норм Митного кодексу України вчинити дії, спрямовані на призупинення митного оформлення товарів позивача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.11.2015 (суддя Зеленіна Н.І.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 (головуючий Доманська М.Л., судді Гарник Л.Л., Пантелієнко В.О.) (а.с. 64-67 матеріалів оскарження) заяву "Сінгента Партісіпейшнз АГ" (Syngenta Participations AG) про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено (а.с. 16-20 матеріалів оскарження).

Не погодившись з прийнятими судовими рішеннями, товариство з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, просило оскаржені судові акти скасувати в частині заборони товариству з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" вчиняти дії щодо внесення до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-яких заборон щодо знака для товарів і послуг "Тіаметоксам" за свідоцтвом України № 203693 та в частині заборони Державній службі інтелектуальної власності України включати до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знака для товарів і послуг "Тіаметоксам" за свідоцтвом України № 203693 до вирішення спору у справі № 910/29267/15 по суті; прийняти у вказаній частині нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви позивача (а.с. 74-77 матеріалів оскарження).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.03.2016 касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.03.2016 (а.с. 73 матеріалів оскарження).

У відзиві на касаційну скаргу "Сінгента Партісіпейшнз АГ" (Syngenta Participations AG) заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень і просить залишити їх без змін, а скаргу - без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду скарги.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з п. 2, 3 ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Частиною 10 ст. 67 ГПК України передбачено, що види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції послався на можливе порушення прав позивача як власника патенту на винахід № 41255 на вільне використання терміну "Тіаметоксам", як загальновживаного.

Суд апеляційної інстанції також дійшов висновку, що заявлений позивачем спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, отже, існує конкретний зв'язок між застосованим заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Відповідно до п. 1, 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, попередні судові інстанції з врахуванням вищенаведених норм процесуального права, з'ясувавши, що позивач є власником патенту № 41255 на винахід, яким захищається речовина тіаметоксам, тоді як до Державної фіскальної служби України подана заява про включення до митного реєстру знака для товарів і послуг "Тіаметоксам", що охороняється спірним свідоцтвом України № 203693, дійшли обгрунтованого висновку про вжиття заходів до забезпечення позову.

Зі змісту оскаржених судових актів не вбачається будь-якої попередньої оцінки доказів у справі та, відповідно, передвирішення спору по суті, отже, підстави для скасування як ухвали місцевого господарського суду, так і постанови суду апеляційної інстанції відсутні.

Частиною 2 ст. 11113 ГПК України передбачено, що касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Оскільки судами попередніх інстанцій не було допущено порушення норм процесуального права при прийнятті оскаржених актів, підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Доводи заявника касаційної скарги щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права в частині покладення певних обов'язків на Державну фіскальну службу України, яка не була залучена до участі у справі відхиляються як такі, що суперечать приписам ст. 67 ГПК України, що передбачає право суду на заборону іншим особам вчиняти певні дії.

З врахуванням вищенаведеного також безпідставними є посилання скаржника на невідповідність вжитих заходів до забезпечення позову Порядку реєстрації у митному реєстрі об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 648.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу господарського суду міста Києва від 30.11.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у справі № 910/29267/15 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" - без задоволення.

Головуючий суддя Г.К. Прокопанич

Судді: В.В. Палій

В.П. Селіваненко