ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" квітня 2016 р.Справа № 916/884/15-г

За скаргою: ОСОБА_1 підприємства "Теплопостачання міста Одеси" на дії відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби України у справі №916/884/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України";

до відповідача: ОСОБА_1 підприємства "Теплопостачання міста Одеси";

про стягнення 37 242 437,51 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача (скаржника): ОСОБА_2 довіреність № 01/11-1321 від 31.12.2015р.;

від субєкта оскарження: ОСОБА_3 довіреність № 20-22/59/20.3 від 19.02.2016р.

СУТЬ СПОРУ: розглядається в порядку ст. 121-2 ГПК України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 20.05.2015р. у справі №916/884/15-г позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 підприємства "Теплопостачання міста Одеси" (65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз Україна (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, код ЄДРПОУ 200772 /двадцять пять мільйонів сто сорок вісім тисяч триста тридцять дві/ грн. 76 коп., 3% річних у розмірі 1575573 /один мільйон пятсот сімдесят пять тисяч пятсот сімдесят три/ грн. 47 коп., пеню у розмірі 1100000 /один мільйон сто тисяч/ грн., 7% штрафу у розмірі 900000 /девятсот тисяч/ грн. та судовий збір у сумі 72879 /сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят девять/ грн. 34 коп.; в решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням від 02.06.2015р. стягнуто з ОСОБА_1 підприємства "Теплопостачання міста Одеси" (65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз Україна (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, код ЄДРПОУ 20077 /шість мільйонів чотириста девяносто пять тисяч девятсот девяносто пять/ грн. 40 коп. інфляційних втрат.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.06.2015р. рішення господарського суду Одеської області від 20.05.2015р. у справі №916/884/15-г залишено без змін.

06.07.2015р. на примусове виконання рішення господарського суду Одеської області від 20.05.2015р. та додаткового рішення від 02.06.2015р. було видано відповідні накази.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.07.2015 року по справі №916/884/15-г заяву ОСОБА_1 підприємства "Теплопостачання міста Одеси" про розстрочку виконання рішення суду у справі №916/884/15-г задоволено частково. Розстрочено виконання рішення господарського суду Одеської області від 20.05.2015р. по справі №916/884/15-г наступним чином

- до 31липня 2015р. - 300000 /триста тисяч/грн. 00 коп.;

- до 31серпня 2015р. - 300000 /триста тисяч/грн. 00 коп.;

- до 30 вересня 2015р. - 300000 /триста тисяч/грн. 00 коп.;

- до 31жовтня 2015р. - 600 000 /шістсот тисяч/грн. 00 коп.;

- до 30 листопада 2015р. - 4000000 /чотири мільйони/грн. 00 коп.;

- до 31 грудня 2015р. - 7000 000 /сім мільйонів/грн. 00 коп.;

- до 31 січня 2016р. - 8 000 000 /вісім мільйонів/грн. 00 коп.;

- до 28 лютого 2016 р. - 8 000000/вісім мільйонів/грн. 00 коп.;

- до 31.03.2016р. - 6 719 901/шість мільйонів сімсот дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот одна/грн. 63 коп.

У задоволенні решти заяви відмовлено.

04.02.2016р. Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси" звернулось до господарського суду Одеської області зі скаргою (вх.ГСОО №2-574/16) на дії відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби України у справі №916/884/15-г, в якій просить суд скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 11.01.2016р. ВП 48840885 про стягнення виконавчого збору з боржника по примусовому виконанню наказу господарського суду Одеської області від 06.07.2015р. № 916/884/15-г.

В обґрунтування поданої скарги КП „Теплопостачання м. Одеси зазначає, що станом на день винесення оскаржуваної постанови ним було частково виконано рішення господарського суду Одеської області від 20.05.2015р. у справі № 916/884/15-г, а саме частково сплачено на користь стягувача 3 485 000,00 грн.

Відтак, скаржник вказує, що на час винесення постанови про стягнення виконавчого збору, заборгованість підприємства по виконанню судового рішення з урахуванням ухвали про розстрочку його виконання становила 9 087 879,34 грн., а відтак виконавчий збір у розмірі 1 250 000,00 грн. (10 % від суми невчасно сплаченої заборгованості у розмірі 12 500 000, 00 грн. за даними державного виконавця) визначений неправильно. Крім того, скаржник зазначив, що виконавцем не вживалися заходи примусового виконання рішення, у звязку з чим, згідно з постановою ВСУ від 28.01.2015р. у справі №924/205/13 підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.02.2016 року вказану скаргу було прийнято до розгляду в засіданні суду.

Ухвалою суду від 14.03.2016р. з огляду на необхідність додаткового дослідження матеріалів справи, розгляд скарги було відкладено на 01.04.2016р.

У судове засідання 01.04.2016р. зявився представник відповідача (скаржника), який в повному обсязі підтримав вимоги, викладені у скарзі, наполягав на їх задоволенні, зауваживши, що відповідачем до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження самостійно було сплачено заборгованість у розмірі 3 485 000 00грн.

Представник субєкта оскарження частково заперечував проти задоволення скарги, зокрема, погодився з тим, що державним виконавцем при визначенні суми виконавчого збору не було враховано сплачену відповідачем суму заборгованості у розмірі 1890 000 грн., про яку виконавця було повідомлено кредитором листом від 14.12.2015р. Щодо решти суми наголошував, що скаржник, в порушення вимог ч. 5 ст. 12 Закону України „Про виконавче провадження, не повідомив його про часткову сплату боргу.

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у судове засідання не зявився, про місце та час розгляду скарги був повідомлений належним чином шляхом направлення на його адресу відповідної ухвали суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та субєкта оскарження, надані в ході розгляду скарги, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Приймаючи до уваги дату отримання скаржником оскаржуваної постанови (т.4 а.с.51-52), суд доходить висновку про не пропущення скаржником встановленого законом десятиденного строку.

За змістом п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту, зокрема, визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними та зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Крім того, за змістом ст.2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів, завданням суду при здійсненні правосуддя, є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

При цьому, у відповідності до статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, підставою для задоволення скарги на дії державного виконавця є, в будь-якому випадку, факт порушення вказаними діями прав та охоронюваних законом інтересів скаржника.

При цьому, у відповідності до статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 27 Закону України „Про виконавче провадження встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються (ч.3 ст. 27 Закону України „Про виконавче провадження).

Водночас, ч. 4 ст. 36 вказаного Закону передбачено, що рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Згідно пп. 3.4.3 п. 3.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, у разі пред'явлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати. Постанова про стягнення виконавчого збору в такому разі виноситься у розмірі десяти відсотків суми, яка підлягає примусовому стягненню.

Відповідно до п.п. 3.7.1 п. 3.7 вказаної Інструкції, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Крім того, згідно пп. 3.7.2 п. 3.7 Інструкції, якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону у редакції, чинній на час виникнення правовідносин, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою від 11.01.2016р. (т.5 а.с.41) з ОСОБА_1 підприємства "Теплопостачання міста Одеси" стягнуто 1250 000 грн. виконавчого збору, виходячи із суми 12 500 000 грн., тобто суми, що підлягала сплаті з урахуванням розстрочки станом на день винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Разом з тим, як встановлено судом з матеріалів справи (т.4 а.с.57-127), та сторонами не спростовано, станом на вказану дату 11.01.2016р. відповідачем було сплачено самостійно 3485 000 грн. Таким чином, заборгованість на вказану дату становила 9015 000 грн., а з урахуванням судового збору, сплату якого не було розстрочено судом 9087 879,34 грн.

За таких обставин, правомірними є дії державного виконавця в частині стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від вказаної суми, що складає 908787,93 грн., що зумовлює висновок про часткову неправомірність дій по стягненню виконавчого збору на суму 341 212,07 грн. (1250000- 908787,93).

Посилання скаржника на відсутність факту примусового виконання, а також на постанову ВСУ від 28.01.2015р. не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на зміну правової норми, яку було розтлумачено у вказаній постанові. Так, як вже було наголошено судом, згідно із законом від 12.02.2015р., що набрав чинності 5.04.2015р., ч.1 ст.28 Закону України „Про виконавче провадження було доповнено наступним реченням: „Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

З урахуванням викладеного, враховуючи принцип юридичної визначеності, з огляду на те, що рішення суду має вирішити усі спірні правовідносини сторін, не породжуючи нові судові спори, суд приходить до висновку про необхідність визнання постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 11.01.2016р. ВП 48840885 недійсною частково на суму виконавчого збору у розмірі 341 212,07 грн. в решті заяви слід відмовити з огляду на правомірність оскаржуваної постанови в іншій частині.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 підприємства "Теплопостачання міста Одеси" на дії відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби України у справі №916/884/15-г задовольнити частково.

2. Визнати частково недійсною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України ОСОБА_4 від 11.01.2016р. ВП 48840885 в частині стягнення з боржника ОСОБА_1 підприємства "Теплопостачання міста Одеси" виконавчого збору по примусовому виконанню наказу господарського суду Одеської області від 06.07.2015р. №916/884/15-г на суму 341 212,07 грн.

3. У задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили 01.04.2016р.

Суддя Ю.М. Щавинська