РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016Справа №910/532/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЕРА ГРУП"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія "РЕМБУДРЕСТАВРАЦІЯ"

про стягнення 112 239,69 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

Від позивача - Сварич А.А., представник за довіреністю;

Від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІТЕРА ГРУП" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія "РЕМБУДРЕСТАВРАЦІЯ": 49 165,93 грн. заборгованості, яка утворилася у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 20.06.2014 №20/06-1 (надалі - Договір), 2 022,28 грн. 3% річних, 26 228,67 грн. інфляційні втрати, 29 906,22 грн. пені, 4 916,59 грн. штраф.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 02232, м. Київ, вул. Оноре Де Бальзака, буд. 64.

Відповідно до ст. 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

На призначені судові засідання 11.02.2016, 10.03.2016, 24.03.2016 представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив, хоча про дату та час їх проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчать наявні у матеріалах справи оригінали поштових відправлень, з яких слідує, що поштова кореспонденція з ухвалами суду про призначення судових засідань була вручена відповідачу 27.01.2016, 19.02.2016.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІТЕРА ГРУП" (Постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія РЕМБУДРЕСТАВРАТТІЯ" (Покупцем) було укладено Договір поставки №20/06-1 (надалі - Договір)."

Згідно з п. 2.1. Договору Постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених Договором передати у власність Покупцю Товар, а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених Договором, прийняти і оплатити цей Товар.

Відповідно до п. 2.2. Договору ціна, кількість та асортимент продукції, що поставляється, вказані в документах, які додаються до продукції Постачальником: рахунок-фактура, видаткова накладна, податкова накладна.

Згідно з п. 3.1., 3.2., 3.3. Договору Покупець в усній формі, телефонним зв'язком чи в електронному вигляді надсилає на пошту Постачальника: Замовлення на поставку товару в якому зазначає: асортимент, кількість Товару місце та спосіб поставки. У випадку погодження Постачальником Замовлення останній виставляє рахунок на оплату Покупцеві. Товар, що є предметом даного Договору, передається в асортименті, кількості та по ціні, які визначаються Сторонами у рахунку на оплату.

Відповідно до п. 5.2., 5.3. Договору датою поставки Товару вважається дата фактичної передачі Товару Постачальником Покупцю за накладною Постачальника. Право власності на Товар та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження Товару по відповідній партії Товару до Покупця переходить в момент передачі Товару від Постачальника Покупцю за накладною Постачальника.

Згідно з п. 6.3. Договору Покупець виконує 100% оплату за Товар шляхом безготівкових платежів на розрахунковий рахунок Постачальника, якщо інше не було узгоджено Сторонами в додаткових угодах до даного Договору. Датою платежу вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 7.1. Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін та діє до 31.12.2016, а в частині розрахунків між Сторонами - до повного їх виконання.

Судом встановлено, що на виконання умов вищевказаного Договору, Постачальником було отримано та погоджено замовлення Покупця та виставлено наступні рахунки-фактури: від 06.11.2014 №СФ-0001229 на суму 8 508,01 грн.; від 11.08.2014 №СФ-0000729 на суму 16 011,62 грн.; від 19.08.2014 №СФ-0000780 на суму 24 646,30 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Постачальником було передано у власність Покупця товар згідно наступних видаткових накладних від 07.11.2014 №РН-0000826 на суму 8 508,01 грн., від 12.08.2014 №РН-0000476 на суму 16 011,62 грн., від 19.08.2014 №РН-0000508 на суму 24 646,30 грн. Вказані накладні підписана повноважними представниками позивача та відповідача.

Вищевказаний товар отримано представником Покупця згідно наступних довіреностей: довіреність від 07.11.2014 №147, довіреність від 11.08.2014 №70, довіреність від 19.08.2014 №84.

Жодних недоліків при прийманні товару Покупцем не виявлено.

Також, в матеріалах справи наявні податкові накладні №28 від 07.11.2014, №37 від 12.08.2014, №63 від 19.08.2014.

Отже, судом встановлено, що Позивач належним чином виконав умови Договору та поставив відповідачу товар на загальну суму 49 165,93 грн., що підтверджується видатковими накладними від 07.11.2014 №РН-0000826 на суму 8 508,01 грн., від 12.08.2014 №РН-0000476 на суму 16 011,62 грн., від 19.08.2014 №РН-0000508 на суму 24 646,30 грн., однак Відповідач грошові кошти за отриманий товар не оплатив.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем 10.12.2015 було направлено на адресу відповідача претензію від 09.12.2015 №217 про сплату суми боргу за отриманий товар в розмірі 49 165,93 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та чеком на підтвердження факту надання поштових послуг.

Проте, відповідач кошти не сплатив, а листом №15 від 22.05.2014 просив ТОВ "ІТЕРА ГРУП" відстрочити оплату до 20 червня 2015 року за матеріали, надані за договором поставки 20/06-1 від 20.06.2012 на загальну суму 49 165,93 грн., у зв'язку із тимчасовими фінансовими утрудненнями підприємства. Оплату боргу гарантував.

Також, листом №152 від 24.11.2014 ТОВ ВБК "РЕМБУДРЕСТАВРАЦІЯ" просило ТОВ "ІТЕРА ГРУП" відстрочити оплату до 15 грудня 2014 року, за матеріали, надані за договором поставки 20/06-1 від 20.06.2012, на загальну суму 49 165,93 грн., у зв'язку із тимчасовими фінансовими утрудненнями підприємства. Оплату боргу гарантувало.

Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих ГК України, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ч.1 ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Отже, обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст. 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України (п. 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Так, оскільки Позивач поставив товар, а Відповідач отримав товар згідно з видатковою накладною №РН-0000826 від 07.11.2014, то у Відповідача виник обов'язок щодо його оплати 07.11.2014, згідно з видатковою накладною №РН-0000476 від 12.08.2014, то у Відповідача виник обов'язок щодо його оплати 12.08.2014, згідно з видатковою накладною №РН-0000508 від 19.08.2014, то у Відповідача виник обов'язок щодо його оплати 19.08.2014 Отже, строк виконання обов'язку Відповідачем щодо оплати поставленого товару є таким, що настав.

Однак, в порушення зазначених вище приписів відповідач взяті на себе зобов'язання оплатити товар не виконав

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача боргу у сумі 49 165,93 грн. є обґрунтованими та доведеними суду і тому підлягають задоволенню.

Оскільки відповідач у встановлені строки не виконав свого обов'язку щодо оплати отриманого товару, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 2 022,28 грн. та 26 228,67 грн. інфляційних втрат.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіряючи наданий розрахунок 3% річних, вказує, що позивачем не вірно визначено початок виникнення прострочення грошового зобов'язання (день, наступний за днем прийняття товару).

Відтак, суд здійснює перерахунок 3% річних за видатковою накладною №РН-0000826 з 08.11.2014 до 12.01.2016 (період визначений позивачем), за накладною №РН-0000476 з 13.08.2014 до 12.01.2016 (період визначений позивачем), за накладною №РН-0000508 з 20.08.2014 до 12.01.2016 (період визначений позивачем).

За розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню та трьома накладними у зазначених вище періодах 2 018,23 грн. - 3% річних.

Щодо інфляційних втрат.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 року).

Суд зазначає, що інфляція є девальвацією грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, що збільшує суму основного боргу, який повинен існувати протягом місячного періоду прострочення виконання відповідачем його грошового зобов'язання.

Перевіривши наданий суду розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 26 228,67 грн. інфляційних втрат.

Позивачем заявлена вимоги про стягнення пені в розмірі 29 906,22 грн.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що за порушення Покупцем строків оплати Товару Покупець зобов'язаний сплатити на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день затримки такого виконання. Нарахування пені здійснюється за весь період прострочення платежу, починаючи з наступного дня, що йде за днем коли оплата мала бути здійснена відповідно до умов даного Договору, та закінчуючи днем погашення Покупцем заборгованості.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд здійснює перерахунок пені за шість місяців від дня коли, зобов'язання мало бути виконано щодо кожної накладної.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
8508.0108.11.2014 - 12.11.2014512.5000 %0.068 %*29.14
8508.0113.11.2014 - 05.02.20158514.0000 %0.077 %*554.77
8508.0106.02.2015 - 03.03.20152619.5000 %0.107 %*236.36
8508.0104.03.2015 - 08.05.20156630.0000 %0.164 %*923.06
Разом 1743,33

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
16011.6213.08.2014 - 12.11.20149212.5000 %0.068 %*1008.95
16011.6213.11.2014 - 05.02.20158514.0000 %0.077 %*1044.05
16011.6206.02.2015 - 12.02.2015719.5000 %0.107 %*119.76
Разом 2 172,76

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
24646.3020.08.2014 - 12.11.20148512.5000 %0.068 %*1434.89
24646.3013.11.2014 - 05.02.20158514.0000 %0.077 %*1607.07
24646.3006.02.2015 - 19.02.20151419.5000 %0.107 %*368.68
Разом 3 410,64
Отже, за розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 7 326,73 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 10% штрафу від вартості отриманого товару на підставі п. 8.3 Договору

Відповідно до п. 8.3. Договору не зважаючи на виплату пені, інших штрафних санкцій, в разі несвоєчасної оплати Товару, Покупець також виплачує Продавцю штраф в розмірі 10% від вартості отриманого Товару.

Так, перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми штрафу, господарський суд міста Києва дійшов до висновку про те, що розрахунок є арифметично вірним, а відтак стягненню з відповідача підлягає 4 916,59 грн. штрафу.

За приписами статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія "РЕМБУДРЕСТАВРАЦІЯ" (02232, м. Київ, вул. Оноре Де Бальзака, буд. 64, ідентифікаційний код 38096464) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЕРА ГРУП" (03150, м. Київ, вул. Ямська, буд. 72, ідентифікаційний код 34662830) 49 165 (сорок дев'ять тисяч сто шістдесят п'ять) грн. 93 коп. основного боргу, 2 018 (дві тисячі вісімнадцять) грн. 23 коп. 3% річних, 26 228 (двадцять шість тисяч двісті двадцять вісім) грн. 67 коп. інфляційних втрат, 7 326 (сім тисяч триста двадцять шість) грн. 73 коп. пені, 4 916 (чотири тисячі дев'ятсот шістнадцять) грн. 59 коп. штрафу та 1 344 (одну тисячу триста сорок чотири) грн. 85 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

У решті в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.04.2016

Суддя І.І. Борисенко