ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2016 р. Справа № 911/113/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Столичний млин, м. Київ

До Товариства з обмеженою відповідальністю Інтерагроінвест-2007, Київська обл., Обухівський район, с. Красна Слобідка

про визнання договору недійсним

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

позивач не зявився;

відповідач ОСОБА_1 (дов. № 77 від 15.10.2015 р.);

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 97/п від 28.07.2015 року укладеного з відповідачем.

Представник позивача двічі в засідання суду не зявився, хоча про місце і час розгляду справи був належним чином повідомлений судом, вимоги суду викладені в ухвалах від 14.01.2016 року та 10.02.2016 року не виконав.

09.02.2016 року через загальний відділ суду представником позивача подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи щодо підпису позивача на договорі № 97/п від 28.07.2015 р.

Представником відповідача в судовому засіданні подано заперечення на клопотання про призначення експертизи, оскільки вважає що вказані дії є спробою позивача процесуально затягнути розгляд даної справи.

Розглянувши подане позивачем клопотання суд звертає увагу на те, що згідно зі статтями 33, 36, 37 та 38 ГПК господарський суд, призначаючи судову експертизу, вправі витребувати від учасників судового процесу, а в разі необхідності - інших підприємств, установ, організацій, державних та інших органів чи їх посадових осіб (пункт 4 статті 65 ГПК) зразки почерків, підписів, відбитків печаток, друкованих документів тощо і надати їх експерту для дослідження. Відповідне витребування і дослідження судом зазначених зразків, документів тощо повинно, як правило, передувати винесенню ухвали про призначення судової експертизи та про зупинення у зв'язку з цим провадження у справі.

Позивачем до клопотання не додано зразків підписів ОСОБА_2 або письмових пояснень з приводу їх відсутності, а також не надано пояснень з приводу неявки в засідання на вимогу ухвал суду.

Оскільки ст. 69 ГПК України строк розгляду справи обмежений, а позивач не виконує свої процесуальні обовязки, то суд вбачає у діях останнього зловживання процесуальними правами та намір затягнути судовий процес.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обовязок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

В звязку з невиконання позивачем вимог суду та враховуючи те, що відповідно до п. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу, суд відхиляє клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Враховуючи те, що незявлення представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника позивача, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив:

28 липня 2015 року між ТОВ «Інтерагроінвест-2007» та ТОВ «Столичний млин» був укладений договір купівлі-продажу № 97/п, відповідно до умов якого продавець зобовязується поставити, а покупець прийняти і оплатити зерно пшениці 2.3. класу жита прод.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що на договорі проставлено підпис від імені директора ТОВ «Столичний млин» ОСОБА_2 іншою особою.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно з частинами 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Вказану правову позицію викладено у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".

У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо.

Як вбачається зі змісту оспорюваного ОСОБА_3, сторонами погоджені істотні умови такого договору, що свідчить про те, що останній є вчиненим з моменту його укладення.

Що стосується посилань позивача на вчинення ОСОБА_3 не директором позивача, а саме підписання невідомою особою, то суд зазначає, що вони не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи.

Так, письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта. Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов'язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності (п. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 29.05.13. № 11 "Про деякі питання практики визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Згідно з ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За правилами статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Як вбачається з наданого позивачем ОСОБА_3, в останньому вказано, що від імені позивача його підписано директором ОСОБА_2 та скріплено печаткою позивача.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що підпис на ОСОБА_3 вчинено не уповноваженою особою, у зв'язку з чим підстав вважати Договір недійсним немає.

У відповідності до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши доводи ТОВ «Столичний млин» суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності підстав, з якими закон пов'язує недійсність правочину на момент укладення між сторонами договору, тому в позові слід відмовити, витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя Л.Я. Мальована