ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016р. Справа№ 914/2441/13

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів Сухович Ю.О. (головуючий), Щигельська О.І, Ділай У.І., при секретарі судового засідання Кохановській Ю.І., розглянувши матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м.Київ

до відповідача: Малого колективного підприємства "Аліна", м.Дрогобич Львівської області

за участі третьої особи-1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, м.Дрогобич Львівської області

третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4, м.Дрогобич Львівської області

про: звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю металообробної дільниці загальною площею 1 009,1 кв. м, розташовану за адресою: Львівська область, АДРЕСА_1.

За участю представників сторін:

від позивача: Шубак М.І. - представник (довіреність б/н від 14.12.2015р.);

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось із позовом до Малого колективного підприємства "Аліна" за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про звернення на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №69-0211007/2фквіп-08 від 22 травня 2008 року, а саме: нежитлову будівлю металообробної дільниці загальною площею 1009,1 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві колективної власності Малому колективному підприємству "Аліна" шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, встановленою у процесі здійснення виконавчого провадження, з вартості якого підлягає сплаті заборгованість за кредитним договором № 69-0211007/ФКВ-08 від 22 травня 2008 року в розмірі 263 740,48 гривень, з яких 187 613,37 грн. заборгованість за кредитом, 69194,20 грн. заборгованість за відсотками, 6932,90 грн. заборгованість за комісією.

Рішенням господарського суду Львівської області від 15.08.2013р. позов задоволено повністю та звернено на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №69-0211007/2фквіп-08 від 22 травня 2008 року, а саме: нежитлову будівлю металообробної дільниці загальною площею 1009,1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві колективної власності Малому колективному підприємству "Аліна" шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, встановленою у процесі здійснення виконавчого провадження, з вартості якого підлягає сплаті заборгованість за кредитним договором № 69-0211007/ФКВ-08 від 22 травня 2008 року в розмірі 263 740,48 гривень.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2014р. апеляційну скаргу Малого колективного підприємства "Аліна" від 19.12.13 р. за вих. №19 задоволено повністю, рішення господарського суду Львівської області від 15.08.2013р. у справі № 914/2441/13 скасовано, у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.06.2014р. касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задоволено частково, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2014р. та рішення господарського суду Львівської області від 15.08.2013р. у справі №914/2441/13 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Вищий господарський суд України у постанові від 17.06.2014р. зазначив, що господарський суд Львівської області при винесенні рішення, всупереч зазначених вимог, не визначив у резолютивній частині рішення всі складові загальний розмір вимог, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, а також початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, адже зазначення місцевим господарським у резолютивній частині рішення про визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження, суперечить як ст.39, так і ст. 43 Закону України "Про іпотеку".

Щодо постанови суду апеляційної інстанції від 12.03.2014р., Вищий господарський суд України у постанові від 17.06.2014р. зазначив, що відмовляючи у позові з підстав невнесення позивачем до державного реєстру іпотек відомостей щодо себе як нового іпотекодержателя за договором іпотеки №69-0211007/Zфквіп-08 від 22.05.2008, судом апеляційної інстанції не наведено, якими нормативно-правовими актами передбачений наслідок невчинення таких дій (невнесення запису до державного реєстру іпотек), як позбавлення такої особи можливості на звернення до суду за захистом своїх прав та обов'язків шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Стосовно висновку суду апеляційної інстанції про те, що перехід прав за іпотечним договором № 69-0211007/Zфквіп-08 від 22 травня 2008 року від первісного кредитора до нового кредитора відбувається з обов'язковим дотриманням передбаченої в Законі процедури, пов'язуючи такий висновок знову ж з невнесенням відомостей щодо нового іпотекодержателя до державного реєстру іпотек, колегія суддів зазначає, він зроблений без урахування, по-перше, ст.ст. 512, 516 ЦК України, оскільки фактично нівелює положення вказаної норми. Крім того, правочин щодо передачі позивачу права вимоги до відповідача (договір про передачу активів від 30.06.2010), як встановлено судами попередніх інстанцій, нотаріально посвідчений, що кореспондується із приписами ч.1 ст.513 ЦК України, відповідно до яких правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до приписів ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Вищий господарський суд України у постанові від 17.06.2014р. зазначив, що виходячи із наведених норм, вищенаведений висновок суду апеляційної інстанції зроблений без урахування вказаних положень ЦК України та фактичних обставин справи, а відтак, є передчасним.

У постанові Вищого господарського суду України від 17.06.2014р. вказав, що судами попередніх інстанцій використано не у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, пов'язаних з предметом доказування у даній справі, наслідком чого є передчасність протилежних висновків судів: про задоволення позову - господарського суду першої інстанції, про відмову у позові - господарського суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, дати їм належну юридичну оцінку, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами чинного законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, з ухваленням законного й обґрунтованого судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно вимог ст.2-1 ГПК України 08.07.2014р. призначено автоматизований розподіл, внаслідок якого справу № 914/2441/13 передано для розгляду судді Сухович Ю.О., інформацію внесено до системи автоматизованого розподілу.

Ухвалою суду від 11.07.2014р. справу № 914/2441/13 прийнято до провадження та призначено судове засідання на 03.09.2014р.

Ухвалою суду від 03.09.2014р. прийнято до розгляду заяву вх. №37546/14 від 03.09.2014р., в якій позивач привів прохальну частину позовної заяви у відповідність до ст.39 Закону України "Про іпотеку" та просить суд звернути в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 69-0211007/ФКВ-08 від 22 травня 2008 року в розмірі 263 740,48 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 187 613,37 грн.; заборгованості за відсотками 69 194,20 грн.; заборгованості за комісією 6 932,90 грн. на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №69-0211007/Zфквіп-08 від 22 травня 2008 року, а саме: нежитлову будівлю металообробної дільниці, загальною площею 1009,1 кв.м, реєстраційний номер НОМЕР_3, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві колективної власності Малому колективному підприємству "Аліна" (82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул. Івана Франка, 3/5; ) на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 18.10.2001р. приватним нотаріусом Дрогобицького міського нотаріального округу Спариняк Л.В., за реєстровим № 4352, про що свідчить реєстраційне посвідчення, видане Дрогобицьким ДКМБТІ та ЕО 18.10.2001 року; запис у реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 249. Встановити початкову ціну для продажу предмета іпотеки шляхом прилюдних торгів згідно заставної вартості предмету іпотеки в розмірі 178 000,00 (сто сімдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) гривень.

Також, ухвалою суду від 03.09.2014р. було зупинено провадження у справі №914/2441/13 до набрання законної сили судовим рішенням у справі господарського суду Львівської області №914/35/14 за позовом Малого колективного підприємства "Аліна" до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк", до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефів Олега Богдановича, про визнання недійсним іпотечного договору №69-0211007/Zфквіп-08, укладеного між ТзОВ "Укрпромбанк" та громадянином ОСОБА_3 від імені МКП "Аліна", посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Юзефівим О.Б. за реєстровим №107.

Вказана ухвала суду від 03.09.2014р. оскаржувалась позивачем (ПАТ "Дельта Банк") в апеляційному порядку.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.11.2014р. апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" на ухвалу господарського суду Львівської області від 03.09.2014р. у справі № 914/2441/13 залишено без розгляду.

Через канцелярію суду надійшла заява ПАТ "Дельта Банк" (вх.№55749/14 від 23.12.2014р.) про поновлення провадження у справі №914/2441/13 у зв'язку із прийняттям Львівським апеляційним господарським судом постанови від 08.12.2014 року у справі №914/35/14 за апеляційною скаргою ПАТ "Дельта Банк" на рішення Господарського суду Львівської області від 03.04.2014 року у справі за позовом МКП "Аліна" до ПАТ "Дельта Банк", ТОВ "Укрпромбанк", третьої особи - приватного нотаріуса Юзефіва О.Б. про визнання недійсним іпотечного договору, яким рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.12.2014р. було поновлено провадження у справі і призначено розгляд справи на 19.01.2015р.

Ухвалою суду від 19.01.2015р. розгляд справи відкладено на 09.02.2015р.

Ухвалою суду від 19.01.2015р. призначено колегіальний розгляд справи №914/2441/13 у складі трьох суддів.

Згідно вимог ст.2-1 ГПК України 19.01.2015р. було проведено автоматизований розподіл, внаслідок якого членами колегії визначено суддів Мороз Н.В. та Кітаєву С.Б.

Оскільки в іпотечному договорі №69-0211007/2фквіп-08 від 22.05.2008р визначено дві різні оцінки вартості предмету іпотеки: 682 300,00 грн. (п. 1.2.) та 178 000,00 грн. (п. 1.3.), сторони не досягли згоди щодо визначення суми початкової ціни продажу відтак, суд враховуючи вказівки викладені у постанові Вищого господарського суду України від 17.06.2014р., які відповідно до положень ч.1 ст.11112 ГПК України, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, враховуючи те, що для визначення якою є ринкова вартість нерухомого майна - нежитлової будівлі металообробної дільниці загальною площею 1009,1 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, ухвалою суду від 09.02.2015р. було призначено судову будівельно-технічну експертизу у справі, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз із залученням, при необхідності, судового експерта (судових експертів), що володіє (володіють) необхідними знаннями в галузі дослідження технічного стану об'єктів будівництва.

13.07.2015 року на адресу господарського суду Львівської області надійшло клопотання за вих.№3546 від 07.07.2015р. (вх.№29028/15 від 13.07.2015р.). У вищевказаному клопотанні судовий експерт Перекрьостов В.М. зазначив про те, що візуальний огляд об'єкта судової експертизи, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 був призначений на 06.07.2015р. на 12:00 год. про що сторони у справі були повідомлені своєчасно (вих.№3148-3151 від 17.06.2015р.). Незважаючи на своєчасне повідомлення, відповідач участі в огляді не прийняв і об'єкт судової експертизи для огляду не представив. Експертом проведено огляд об'єкта судової експертизи зовні. Відповідь на поставлене перед судовим експертом питання можлива за даними, наявними в матеріалах справи. У зв'язку із вказаним судовий експерт просить надати згоду на проведення дослідження по наданих матеріалах справи №914/2441/13, а також просить суд надати додаткові матеріали, що необхідні для дачі висновку, зокрема: технічний паспорт БТІ на нежитлову будівлю металообробної дільниці загальною площею 1009,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з перебуванням судді Кітаєвої С.Б. у відпустці станом на дату поновлення провадження у справі, 30.07.2015р. було проведено заміну члена колегії. Внаслідок проведеного автоматизованого розподілу до складу колегії включено суддю Щигельську О.І. (протокол автоматизованої зміни складу колегії суддів від 30.07.2015р.).

Ухвалою суду від 30.07.2015р. поновлено провадження у справі для розгляду клопотання судового експерта, з метою витребовування у сторін додаткових документів необхідних для проведення судової будівельно-технічної експертизи та призначено судове засідання на 17.08.2015р.

Ухвалою суду від 17.08.2015р. в порядку ст.38 ГПК України, витребовувались у Дрогобицького державного міжміського БТІ та експертної оцінки (82100, Львівська область, м.Дрогобич, пл.Ринок,25): технічний паспорт БТІ на нежитлову будівлю металообробної дільниці загальною площею 1009,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1; інвентаризаційну справу на нежитлову будівлю металообробної дільниці загальною площею 1009,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку із перебуванням у відпустці судді Щигельської О.І., 02.09.2015р. шляхом проведення автоматизованого розподілу, замінено на суддю Мазовіту А.Б., відомості про що внесено в автоматизовану систему діловодства.

Ухвалою суду від 02.09.2015р. повторно в порядку ст.38 ГПК України, витребовувались у Дрогобицького державного міжміського БТІ та експертної оцінки (82100, Львівська область, м.Дрогобич, пл.Ринок,25): технічний паспорт БТІ на нежитлову будівлю металообробної дільниці загальною площею 1009,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1; інвентаризаційну справу на нежитлову будівлю металообробної дільниці загальною площею 1009,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та відкладено розгляд справи на 21.09.2015р.

У зв'язку із перебуванням у відпустці судді Мороз Н.В., 21.09.2015р. шляхом проведення автоматизованого розподілу, замінено на суддю Ділай У.І., відомості про що внесено в автоматизовану систему діловодства.

Дрогобицьке державне міжміське БТІ та експертної оцінки на виконання вимог ухвали суду від 17.08.2015р. надіслало до канцелярії господарського суду Львівської області супровідним листом вих.№237 від 31.08.2015р. (вх.№36713/15від 02.09.2015р.) інвентаризаційну справу №3400 за адресою: АДРЕСА_1, м.Дрогобич на 373 сторінки, а також технічний паспорт на цех металообробки за даною адресою.

Ухвалою суду від 21.09.2015р. провадження у справі №914/2441/13 зупинено для продовження проведення судової будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою суду від 09.02.2015р. Надіслано судовому експерту Перекрьостову В.М.: інвентаризаційну справу №3400 за адресою: АДРЕСА_1, м.Дрогобич, Львівська область на 373 сторінки; технічний паспорт на цех металообробки за адресою: АДРЕСА_1, м.Дрогобич, Львівська область та зобов'язано судового експерта повторно призначити дату проведення огляду об'єкта експертного дослідження з належним повідомленням сторін та інших учасників судового процесу.

Ухвалою суду від 21.12.2015р. поновлено провадження у справі, у зв'язку з поверненням із Львівського НДІСЕ матеріалів справи разом з висновком судової оціночно-будівельної експертизи проведеної у справі та призначено розгляд справи на 13.01.2016р. Також ухвалою суду від 21.12.2015р. прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог (вх.№3572/15 від 14.08.2015р.).

Згідно заяви про збільшення позовних вимог, у зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язання за кредитним договором №69-0211007/ФКВ-08 від 22.05.2008р. заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 06.08.2015р. складає 1 178 399,22 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 506 198,51 грн.; заборгованість за відсотками становить 401 686,23 грн.; заборгованість за комісіями - 18 787,89 грн.; пеня - 228 554,22 грн.; сума за ставкою - 23 172,37 грн. Враховуючи вказане, ПАТ "Дельта Банк" просить звернути стягнення в рахунок погашення зазначеної вище заборгованості на предмет іпотеки за іпотечним договором №69-0211007/Zфквіп-08 від 22.05.2008р., зокрема на нежитлову будівлю металообробної дільниці, загальною площею 1009,1 кв.м, (реєстраційний НОМЕР_3, розташована за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, АДРЕСА_1), яка належить на праві колективної власності малому колективному підприємству "Аліна" (82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул.І.Франка, 3/5, ) яка належить на праві колективної власності малому колективному підприємству "Аліна" (82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул.І.Франка, 3/5, ) - на підставі договору договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 18.10.2001р. приватним нотаріусом Дрогобицього міського нотаріального округу Спариняк Л.В. за реєстровим №4352, про що свідчить реєстраційне посвідчення, видане Дрогобицьким ДКМБТІ та ЕО 18.10.2001 року; запис у реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 249, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, встановленою у рішенні суду на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Ухвалою суду від 13.01.2016р. розгляд справи було відкладено на 10.02.2016р.

У зв'язку із перебуванням у відпустці судді Мазовіти А.Б., 09.02.2016р. шляхом проведення автоматизованого розподілу, замінено на суддю Щигельську О.І., відомості про що внесено в автоматизовану систему діловодства.

Ухвалою суду від 10.02.2016р. залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 та відкладено розгляд справи на 29.02.2016р.

Ухвалою суду від 29.02.2016р. розгляд справи було відкладено на 21.03.2016р.

Ухвалою суду від 29.02.2016р. повернуто без розгляду заяву третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору Виробничо-технічного підприємства "ДЖЕРЕЛО" про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, яке було передане відповідачем в іпотеку ПАТ "Дельта Банк" укладений між ТзОВ ВТП "Джерело" та МКП "Аліна" 18.10.2001р.

09.02.2016р. в канцелярію суду надійшло клопотання (вх.674/16 від 09.02.2016р.) ОСОБА_4 (третя особа-2), в якому остання просить зупинити провадження у даній справі до вирішення Дрогобицьким міськрайонним судом справи №442/1304/16-ц за її позовом до приватного нотаріуса Легеди Миколи Миколайовича Дрогобицького районного нотаріального округу про спонукання укласти із ОСОБА_4 договір управління спадковим майном - МКП "АЛІНА" та надання ОСОБА_4 наступних повноважень: керувати та управляти майном Малого колективного підприємства "Аліна", призначати та звільняти директора Малого колективного підприємства "Аліна", користуватись правом першого підпису та розпорядження коштами, вирішувати інші питання діяльності Малого колективного підприємства "Аліна", здійснювати юридичні та фактичні дії, необхідні для діяльності Малого колективного підприємства "Аліна" відповідно до договору на управління спадковим майном, з метою його збереження до відповідного прийняття спадкоємцями у відповідності з діючим законодавством після смерті ОСОБА_12 - директора і засновника (власника) Малого колективного підприємства "Аліна".

В обгрунтування поданого клопотання ОСОБА_4 зазначає, що засновником і директором МКП "Аліна" був ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а відтак МКП "Аліна" позбавлено можливості призначити нового керівника підприємства та зареєструвати відомості про це в Єдиному державному реєстрі, і відповідно - як учасник судового процесу в статусі відповідача позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні представника підприємства - директора чи іншої особи.

Крім того, у вищенаведеному клопотанні зазначено, що 04.02.2016 року ОСОБА_4 подано до приватного нотаріуса Легеди М.М. Дрогобицького районного нотаріального округу заяву про укладення з нею договору на управлінням спадковим майном - МКП "Аліна" та надання певних повноважень, однак постановою про відмову у вчинення нотаріальних дій приватного нотаріуса Легеди М.М. Дрогобицького районного нотаріального округу від 04.02.2016 року їй відмовлено в задоволенні заяви, що стало підставою для її звернення 04.02.2016р. до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом про спонукання укласти договір управління спадковим майном МКП "Аліна" та надання їй повноважень керувати та управляти майном МКП "Аліна", призначати та звільняти директора МКП "Аліна", користуватись правом першого підпису та розпорядження коштами, вирішувати інші питання діяльності МКП "Аліна і здійснювати юридичні та фактичні дії, необхідні для діяльності МКП "Аліна" відповідно до договору на управління спадковим майном, з метою його збереження до відповідного прийняття спадкоємцями у відповідності з діючим законодавством.

Представником позивача подано заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№1315/16 від 09.03.2016р.), в якому він просить суд відмовити у задоволенні даного клопотання з огляду на те, що справа №442/1304/16-ц, яка розглядається Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Легеди Миколи Миколайовича про спонукання до укладення договору про управління спадковим майном - МКП "Аліна" не є взаємопов'язаною із справою №914/2441/13 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до МКП "Аліна" за участі третьої особи-1, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 за участі третьої особи-2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 про звернення звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також, представником позивача подано додаткові заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№9301/16 від 09.03.2016р.), в якому він просить суд відмовити у задоволенні даного клопотання. В обгрунтування своїх заперечень посилаючись на ст.ст. 1, 55 Закону країни "Про господарські товариства", ст.167, ч.1 ст.100, ч.1 ст.ст.1219, 1285 ЦК України, зазначає про те, що якщо припустити, що ОСОБА_4 прийме у спадщину майнові права померлого або за наявності договору управління спадщиною вона не набуде права участі в управлінні товаристві (корпоративні права) без вступу у товариство, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів товариства, які проведено не може бути у зв'язку з смертю єдиного учасника МКП «Аліна».

Крім того, представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 29.02.2016р. супровідним листом (вх.№10495/16 від 15.03.2016р.) долучено до матеріалів справи докази надсилання третій особі-2 позовної заяви з додатками, зокрема: оригінал фіскального чеку №4035 від 02.03.2016р. та оригінал опису вкладення у цінний лист від 02.03.2016р.

Також, представником позивача супровідним листом (вх.№11462/16 від 18.03.2016р.) долучено до матеріалів справи наступні документи: копію ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №1306/2704/2012 від 21.03.2012р.; копію рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №1306/2704/2012 від 19.04.2012р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, підтримав повністю, просив позов задоволити, з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, вимог ухвали суду від 29.02.2016р. не виконав. Станом на день розгляду спору (21.03.2016р.) від відповідача на адресу суду заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

В матеріалах справи знаходиться відзив на позовну заяву поданий МКП "Аліна" 03.09.2014р. за вх.№37399/14 (т.2, а.с.74), в якому представник відповідача заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні повністю. У відзиві представник відповідача посилається на наявність рішення Господарського суду Львівської області від 03.04.2014р. у справі №914/35/14 про визнання недійсним іпотечного договору №69-021/1007/7/Z фквіп-08 від 22.05.2008р., яким позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, водночас зазначає про його перегляд в суді апеляційної інстанції. Крім того, представник позивача посилається на незазначення позивачем початкової ціни реалізації майна в порушення вимог ч.1 ст.189 ГК України, п.14.1.219 ст.14 ПК України, п.7 ч.1 ст.39 Закону України "Про іпотеку".

Також представник відповідача зазначає, що банком пропущено строк позовної давності до вимог з повернення частини суми кредиту розмірі 1944,46 дол.США та відсотків в сумі 3 666,59 дол. США. Відтак, просить застосувати строк позовної давності до вимог банку про повернення частини кредиту в сумі 1944,46 дол.США за період з 01.05.2009р. по 01.06.2010р. та повернення суми відсотків за користування кредитними коштами в термін до 30.06.2010р. в розмірі 3 666,59 дол.США.

Третя особа-1 явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, вимог попередніх ухвал суду не виконала. Станом на день розгляду спору (21.03.2016р.) від третьої особи-1 на адресу суду заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

Третя особа-2 в судове засідання не з"явилась, проте надіслала на адресу суду клопотання про відкладення розгляду спору за вих. б/н від 18.03.2016р. (вх.№11809/16 від 21.03.2016р.), в якому зазначила, що позивач всупереч вимогам ухвал суду не направив третій особі-2 копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів, а направив заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі від 26.02.2016р. та додаткові заперечення на клопотання про зупинення провадження від 04.03.2016р., які третя особа-2 отримала 14.03.2016р. Крім того, у вказаному клопотанні третя особа-2 повідомляє суд проте, що вона не може забезпечити свою явку у судове засідання, в зв'язку з тим, що з 11.03.2016р. вона перебуває на лікарняному та знаходиться на амбулаторному лікуванні, а також те що це унеможливлює їй знайомитися самостійно з матеріалами справи.

Також третьою особою-2 на адресу суду надіслано клопотання за вих. б/н від 18.03.2016р. (вх.№11811/16 від 21.03.2016р.) про витребовування з Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільної справи №2-428/10 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Львівської філії ТзОВ «Укрпромбанк» до ОСОБА_3 та Малого колективного підприємства «Аліна» про стягнення заборгованості по кредитному договору №69-0211007/ФКВ-08 від 22.05.2008р.

У даному клопотанні третя особа-2 зазначає, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.03.2010р. у справі №2-428/10 позовні вимоги ТзОВ «Український промисловий банк» в особі Львівської філії ТзОВ «Укрпромбанк» задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість по кредитному договору №69-0211007/ФКВ-08 від 22.05.2008р. в розмірі 25 233,68 доларів США та 2 659,62 грн., та судові витрати в сумі 1 960,00 грн.

Крім того, у вищенаведеному клопотанні третя особа-2 зазначає, що в тексті рішення суду від 24.03.2010р. у справі №2-428/10 не міститься даних, коли саме банк направив відповідну вимогу про дострокове погашення кредиту, однак з мотивувальної частини вбачається, що розрахунок заборгованості, стягнення якої вимагав банк складений станом на 06.11.2009р. Відтак, на думку третьої особи-2 право банку на звернення стягнення на предмет іпотеки з врахуванням строку, встановленого ст.35 Закону України «Про іпотеку», виникло не пізніше 06.10.2009р. Позовну заяву позивачем у справі №914/2441/13 подано 25.06.2013р., тобто після спливу встановленого законом 3-х річного строку позовної давності.

Також, у вищенаведеному клопотанні третя особа-2 зазначає, що оскільки вона не була стороною у спірних кредитних відносинах у неї відсутні документи, пов'язані з виконанням зобов'язань за кредитними та іпотечними договорами, зокрема вимога банку про дострокове повернення кредиту, з моменту закінчення строку по якій починається сплив позовної давності, зокрема і щодо права на звернення стягнення по іпотечному договору, що є предметом даного спору. Оскільки третя особа-2 не була стороною у справі №2-428/10 Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, відтак немає можливості ознайомитися з матеріалами вказаної справи, де така вимога банку повинна знаходитися, оскільки саме на підставі цієї вимоги банк звернувся до суду про дострокове повернення кредиту.

Відтак, як зазначає третя особа-2 дослідження такої вимоги банку надає можливість встановити дату початку спливу позовної давності, з якої банк отримав право на звернення до суду у даній справі, третя особа-2 просить суд витребувати з Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу №2-428/10.

Представник позивача категорично заперечив проти задоволенні клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи та витребовування матеріалів цивільної справи №2-428/10, зазначаючи, що остання зловживає процесуальними правами з метою затягування розгляду справи та унеможливлення прийняття рішення по суті спору.

Суд розглянувши клопотання третьої особи-2 про витребовування з Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області матеріалів цивільної справи №2-428/10, дійшов до висновку відмовити у його задоволенні з огляду на те, що обставини, на які посилається третя особа щодо встановлення факту надсилання вимоги ОСОБА_3 не впливають на розгляд справи про звернення стягнення на предмет іпотеки майнового поручителя (відповідача).

Суд розглянувши клопотання третя особа-2 про зупинення провадження у даній справі до вирішення Дрогобицьким міськрайонним судом справи №442/1304/16-ц дійшов до висновку відмовити у його задоволенні з огляду на наступне.

Статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав для зупинення провадження у справі. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Як вказано у п. 3.16 постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 (із змінами та доповненнями), при цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

З огляду на вищевказане слід зазначити, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, господарському суду слід у кожному випадку з'ясувати: як саме пов'язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи. Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи і унеможливлюють розгляд спору до вирішення справи іншим судом через те, що не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі. Йдеться, зокрема про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість предметом позову та певною черговістю розгляду вимог.

Предметом позову у справі №442/1304/16-ц Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Легеди Миколи Миколайовича Дрогобицького районного нотаріального округу є спонукання укласти із ОСОБА_4 договір управління спадковим майном - МКП "АЛІНА" та надання ОСОБА_4 наступних повноважень: керувати та управляти майном Малого колективного підприємства "Аліна", призначати та звільняти директора Малого колективного підприємства "Аліна", користуватись правом першого підпису та розпорядження коштами, вирішувати інші питання діяльності Малого колективного підприємства "Аліна", здійснювати юридичні та фактичні дії, необхідні для діяльності Малого колективного підприємства "Аліна" відповідно до договору на управління спадковим майном, з метою його збереження до відповідного прийняття спадкоємцями у відповідності з діючим законодавством після смерті ОСОБА_12 - директора і засновника (власника) Малого колективного підприємства "Аліна".

Проте, факт одержання статусу спадкоємця учасника товариства лише засвідчує перехід до спадкоємця майнових прав померлого (частка у статутному капіталі, яка належала померлому учаснику товариства) та дає спадкоємцю право на вступ до господарського товариства. Право ж безпосередньої участі в управлінні господарським товариством (корпоративні права) спадкоємці набувають тільки з моменту вступу до господарського товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів товариства.

При цьому прийняття рішення про вступ спадкоємця (правонаступника) учасника до товариства належить до компетенції загальних зборів учасників товариства (п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 року).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1285 ЦК України, якщо у складі спадщини є майно, яке потребує утримання, догляду, вчинення інших фактичних чи юридичних дій для підтримання його в належному стані, нотаріус, а в населених пунктах, де немає нотаріуса, - відповідний орган місцевого самоврядування, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту укладають договір на управління спадщиною з іншою особою.

Особа, яка управляє спадщиною, має право на вчинення будь-яких необхідних дій, спрямованих на збереження спадщини до з'явлення спадкоємців або до прийняття спадщини».

Як випливає із змісту зазначеної статті майно, щодо якого може бути встановлено управління має входити до складу спадщини. Як було зазначено вище особисті немайнові права та право участі у товаристві не входить до складу спадщини.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи, факт прийняття у спадщину майнових прав померлого або за наявності договору управління спадщиною ОСОБА_4, вона не набуде права участі в управлінні товариства (корпоративні права) без вступу у товариство, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів товариства.

Відтак, судове рішення в цивільній справі №442/1304/16-ц, що розглядається Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області не впливатиме на вирішення по суті спору у справі №914/2441/13. Отже, відсутні підстави для задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання представника третьої особи-2 про відкладення розгляду спору.

Розглянувши подане третьою особою-2 клопотання (вх.№11809/16 від 21.03.2016р.) про відкладення розгляду спору, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку відсутності підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи той факт, що третя особа, користується правами сторони, відтак положення вищевказаних норм стосуються й третіх осіб.

Третьою особою-2 всупереч ст.ст.33,34 ГПК України не подано належних доказів неможливості явки в судове засідання.

Відкладення розгляду справи за обставин, визначених у ч. 1 ст. 77 ГПК України, є обов'язком лише за умови неможливості вирішення спору в даному судовому засіданні. Однак, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Крім того, слід зазначити, що при вирішення спорів господарський суд обмежений процесуальним строком встановленими статтею 69 ГПК України.

Слід зазначити, що представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 29.02.2016р. супровідним листом (вх.№10495/16 від 15.03.2016р.) долучено до матеріалів справи докази надсилання третій особі-2 позовної заяви з додатками, зокрема: оригінал фіскального чеку №4035 від 02.03.2016р. та оригінал опису вкладення у цінний лист від 02.03.2016р., з яких вбачається, що ОСОБА_4 02.03.2016р. на адресу: АДРЕСА_2 було надіслано позовну заяву з додатками.

Крім того, суд звертає увагу на те, що п.ОСОБА_4 була присутня у судовому засіданні 10.02.2016р., що вбачається з ухвали суду, відтак знаючи про її залучення до участі у справі в якості третьої особи-2 ще з 10.02.2016р. мала право на ознайомлення з матеріалами справи в порядку ст.ст.22,27 ГПК України.

На думку суду, дії третьої особи-2 спрямовані на умисне затягування судового процесу, що порушує права сторін та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Згідно ч.3 ст.22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи, що треті особи користуються правами сторін, вказана норма застосовується й до них.

Зважаючи на вищевикладене обгрунтування, враховуючи, що третя особа виклала свої заперечення у письмовому вигляді (заперечення по справі вх.№11810/16 від 21.03.2016р.), суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

У поданому 21.03.2016р. через канцелярію суду заперечення у справі, третя особа-2 наводить обгрунтування проти задоволення позову. Зокрема з посиланням на правову позицію постанови Верховного суду України у справі №6-190цс14 від 21.01.2015р. вказує на те, що у даній справі право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу та з моменту дострокового неповернення решти кредиту, а отже початок перебігу строку позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, а щодо дострокового повернення решти позики - з моменту закінчення строку, встановленого у вимозі банку про дострокове погашення кредиту.

Таким чином, на думку третьої особи-2, право банку на звернення стягнення на майно за іпотечним договором виникло з моменту закінчення строку, встановленого у вимозі банку про дострокове погашення кредиту, тому початок перебігу позовної давності для звернення стягнення на заставне майно необхідно обчислювати з моменту (дня) невиконання позичальником зобов"язання, встановленого банком у відповідній вимозі про дострокове погашення кредиту.

Враховуючи, що право банку на звернення стягнення на предмет іпотеки з врахуванням строку, встановленого ст.35 Закону України "Про іпотеку" виникло не пізніше 06.10.2009р., а позовну заяву подано 25.06.2013р., тобто після спливу встановленого законом 3-х річного строку позовної давності, що на думку третьої особи-2 є підставою для відмови у задоволенні позову з огляду на вимоги Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки кредитний договір, на виконання якого укладений договір іпотеки, звернення стягнення на заставне майно по якому вимагає позивач, є споживчим кредитом, тому суд може відмовити в позові без заяви сторони про застосування наслідків спливу позовної давності. При цьому третя особа посилається на п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представників відповідача та третіх осіб, за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

встановив:

22.05.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" (надалі - банк) в особі начальника Дрогобицького відділення №7 ТзОВ «Укрпромбанк» Кулика Романа Тарасовича, що діє на підставі Положення про Львівську філію ТзОВ «Укрпромбанк» та довіреності від 17.10.2007р., посвідченої Тишківською Р.І. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №3768, з однієї сторони та ОСОБА_3 (надалі - позичальник), з другої сторони було укладено кредитний договір №69-0211007/ФКВ-08 (далі по тексту - кредитний договір) за умовами якого банк надає позичальнику кредитні кошти у розмірі 25000,00 доларів США, строк кредитування - 180 місяців, дата повернення кредиту - 19.05.2023р., мета кредитування - споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом - 12,5% річних, комісія за надання кредиту - 1,69 % від суми кредиту, комісія за управління кредитом - 0,1% від суми кредиту, комісія за видачу готівкових коштів - відсутня, комісія за дострокове проведення розрахунків по кредиту - відсутня, комісія за надання кредиту в післяопераційний час - 100,00 грн., комісія за проведення розрахунків по прострочених платежах 50,00 грн. за кожний факт простроченого платежу.

Згідно п.1.12. кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісій банку, сукупних послуг, які надаються позичальнику у зв'язку із укладанням цього договору, а також інших фінансових зобов'язань позичальника, які виникають у зв'язку із укладанням цього договору (надалі - графік платежів за договором), який є невід'ємною частиною цього договору (додаток №1).

Згідно п.2.1. кредитного договору для видачі кредиту банк відкриває рахунок НОМЕР_1 у Львівській філії ТзОВ «Укрпромбанк», код ЄДРПОУ філії 26483993, код філії в системі електронних платежів (МФО) 385457 (надалі - позичковий рахунок). Днем надання кредиту є день перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника або за його заявою - на рахунок контрагента-продавця товарів/робіт/послуг, або день одержання позичальником готівкових коштів із каси банку.

Відповідно до п.2.4. кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менш як 138,89 доларів США по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку для зарахування її на позичковий рахунок.

Згідно п.2.5. кредитного договору повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку (-ів) позичальника (його поручителя, гарантів та інших осіб у відповідності до п.2.15. цього договору) на позичковий рахунок, вказаний у п.2.1., та/або шляхом внесення готівки до каси банку для зарахування її на позичковий рахунок.

За умовами п.2.6. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році.

Згідно п.2.7. кредитного договору нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника, відкритого у філії, на рахунок НОМЕР_2 в Львівській філії ТзОВ «Укрпромбанк», код ЄДРПОУ філії 26483993, код філії в системі електронних платежів (МФО) 385457.

За умовами п.2.10. кредитного договору нарахування комісії за управління кредитом здійснюється щомісячно у валюті кредиту (для кредитів у національній валюті) або у гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день нарахування (для кредитів в іноземній валюті). Нарахована комісія сплачується позичальником у національній валюті по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця, що слідує за місяцем її нарахування та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування на рахунок банку.

Згідно п.2.12. кредитного договору нарахування комісії за дострокове проведення розрахунків по кредиту здійснюється щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, за факт повного/часткового повернення кредиту в поточному місяці, у валюті кредиту (для кредитів у національній валюті) або у гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день нарахування (для кредитів в іноземній валюті). Нарахована комісія сплачується позичальником у національній валюті по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця, що слідує за місяцем її нарахування та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування на рахунок банку.

Згідно п.3.1. кредитного договору виконання позичальником зобов'язань за цим договором (повернення кредиту, сплата процентів за його користування, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених договором) забезпечується іпотекою нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, АДРЕСА_1, загальною площею 1009,1 кв.м, що належить МКП "Аліна".

Згідно п.4.1.1. кредитного договору банк зобов'язувався на умовах передбачених цим договором надати позичальнику кредит.

Відповідно до п.4.2.1. кредитного договору позичальник зобов'язувався здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим договором у передбачені цим договором строки.

Згідно п.4.2.5. кредитного договору позичальник зобов'язувався достроково повністю повернути кредит, сплатити проценти за фактичний період користування кредитом, комісії, штрафні санкції (за наявності) та інші платежі за цим договором у разі настання будь-якого з випадків, передбачених п.6.2. цього договору. Зобов'язання, передбачене цим пунктом, повинно бути виконане позичальником потягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги від банку.

Відповідно до п.5.2. кредитного договору у випадку порушення строків повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним, комісій та інших платежів, передбачених цим договором банк має право вимагати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення за кожний день прострочення від суми простроченої заборгованості.

Згідно п.6.2. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителями (заставодавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) умов цього договору та договорів, укладених у забезпечення виконання позичальником зобов'язань за цим договором, а позичальник зобов'язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання позичальником відповідної вимоги від банку (у випадку передбаченому п.4.2.5. - не пізніше наступного робочого дня) повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим договором, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у разі настання будь-якого із наступних випадків, зокрема - у випадку порушення позичальником строків платежів, що встановлені цим договором.

Згідно п.6.3. кредитного договору у разі невиконання позичальником вимоги про дострокове виконання зобов'язань за цим договором у встановлений строк банк має право (в т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, стягнення заборгованості з поручителів тощо, та/або шляхом договірного списання) всю заборгованість за цим договором (кредит, проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі).

На виконання умов кредитного договору №69-0211007/ФКВ-08 від 22.05.2008р. банк надав ОСОБА_3 кредитні кошти у розмірі 25 000,00 доларів США.

30.06.2010 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та Національним банком України відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Постанови Правління НБУ №369 "Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства", було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанку" на користь АТ "Дельта Банку" (надалі - договір про передачу активів).

Відповідно до п. 2.1 договору про передачу активів, цим договором регулюються відносини, що пов'язані з заміною кредитора (ТОВ "Укрпромбанк") у зобов'язаннях, що виникають з кредитних та забезпечувальних договорів. Перелік кредитних та забезпечувальних договорів, згідно п. 1.2. договору, наведений в додатку № 2 до цього договору.

Згідно з п.4.1 договору про передачу активів в порядку, в обсязі та на умовах, визначених цим договором, ТОВ "Укрпромбанк" цим передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює ТОВ "Укрпромбанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Відповідно до положень ст. 516 ЦК України, відступлення ТОВ "Укрпромбанк" прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами на користь ПАТ "Дельта Банк" не вимагає отримання згоди боржників.

Відповідно до п.4.2 договору про передачу активів від 30.06.2010р. внаслідок передачі ТОВ "Укрпромбанк" ПАТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, ПАТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ "Укрпромбанк") від боржників належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Пунктом 4.5 договору про передачу активів від 30.06.2010р. передбачено обов'язок ТОВ "Укрпромбанк" передати ПАТ "Дельта Банк" оригінали всіх документів, що засвідчують права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, інформацію, яка є важливою для їх здійснення (оригінали договорів, документи, що свідчать про розмір заборгованості за кредитними договорами, копії правовстановлюючих документів на предмети застави (іпотеки) за забезпечувальними договорами, документи стосовно боржників, а також інші документи). Передача всіх документів здійснюється впродовж 3 (трьох) місяців з дати набрання чинності цим договором. Факт передачі документів та інформації підтверджується шляхом підписання відповідного акту прийому-передачі документів.

08.09.2010р. між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" підписано та скріплено печатками сторін акт приймання-передачі кредитних договорів, договорів застави (іпотеки), поруки, кредитних справ, зокрема: кредитний договір №69-0211007/ФКВ-08 від 22.05.2008р.; іпотечний договір №69-0211007/Zфквіп-08 від 22.05.2008р.

Згідно п.4.7 договору сторони зобов'язуються вчинити всі необхідні дії для внесення інформації про передачу ТОВ "Укрпромбанк" прав вимоги на користь ПАТ "Дельта Банк" до відповідних державних реєстрів у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Пунктом 4.8.1 договору про передачу активів від 30.06.2010р. на сторони покладено обов'язок письмово повідомити боржників про передачу ТОВ "Укрпромбанк" ПАТ "Дельта Банк" відповідних прав вимоги шляхом направлення їм спільного повідомлення за формою, узгодженою сторонами в письмовій формі, впродовж п'яти робочих днів з дати укладення цього договору, повідомлення, вказані в п. 4.8.1, направляються рекомендованими листами з повідомленням про вручення або цінними листами з описом вкладення.

Відтак, до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги за кредитним договором №69-0211007/ФКВ-08 від 22.05.2008р. укладеного між ТОВ "Укрпромбанк" та ОСОБА_3 та іпотечним договором № 69-0211007/Zфквіп-08 від 22 травня 2008 року, укладеним на забезпечення виконання кредитних зобов'язань з МКП "Аліна".

12.03.2013р. позивач направив на адресу позичальника - ОСОБА_3 (третя особа-1) досудову вимогу про погашення простроченої заборгованості за вих.№31.4-08/1370/13 від 12.03.2013р., в якій зазначав, що станом на 06.03.2013р. сума загальної заборгованості за кредитним договором становить 32 129,06 доларів США та 6 932,90 грн., відтак позивач вимагав розглянути дану вимогу та у разі незадоволення цієї вимоги банк буде вимушений захищати свої майнові права шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або зверненням до суду з вимогою про примусове стягнення боргу. Проте, ОСОБА_3 (третя особа-1) залишив дану вимогу без відповіді та задоволення.

Проте, як стверджує позивач, договірних зобов'язань за кредитним договором №69-0211007/ФКВ-08 від 22.05.2008р. третя особа-1 (ОСОБА_3) належно не виконав. Загальна сума заборгованості за кредитом, згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, станом на 06.08.2015р. становить 1 178 399,22 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 506 198,51 грн., заборгованості за відсотками в сумі 401 686,23 грн., заборгованості за комісіями в сумі 18 787,89 грн., пені в сумі 228 554,22 грн., 3% річних в сумі 23 172,37 грн.

В забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов"язань по кредитному договору, 22.05.2008р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" (іпотекодержатель) та Малим колективним підприємством "Аліна" (іпотекодавець) в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі статуту, зареєстрованого 17.02.1993р. Дрогобицьким міськвиконкомом було укладено іпотечний договір №69-0211007/Zфквіп-08 (надалі - договір іпотеки).

Згідно п.1.1. договору іпотеки, іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором №69-0211007/ФКВ-08 від 22.05.2008р. (а також будь-якими змінами та доповненнями до нього, в тому числі стосовно зміни процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, суми кредиту тощо).

Згідно п.1.2. договору іпотеки предметом іпотеки є нежитлова будівля металообробної дільниці, що знаходиться за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, АДРЕСА_1, загальною площею 1009,1 кв.м, реєстраційний НОМЕР_3.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю (відповідачу) на праві колективної власності на підставі:

- договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 18.10.2001р., приватним нотаріусом Дрогобицького міського нотаріального округу Спариняк Л.В., за реєстровим №4352, про що свідчить реєстраційне посвідчення, видане Дрогобицьким ДКМБТІ та ЕО 18.10.2001р.; запис у реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 249;

- згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 18381506, виданого Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оціни 04.04.2008р., вартість предмета іпотеки становить 682300,00 (шістсот вісімдесят дві тисячі триста гривень 00 копійок) грн.

Згідно п.1.3. договору іпотеки сторони цього договору оцінюють предмет іпотеки у 178000,00 (сто сімдесят вісім тисяч гривень 00 копійок) грн.

Згідно п.4.1. договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках …, зокрема - порушення іпотекодавцем (позичальником) обов'язків за цим та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов'язання.

Згідно п.4.2. договору іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем (позичальником) обов'язків за цим та/або кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю (та позичальнику) письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий замість порушення зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.4.5. договору іпотеки у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду чи виконавчого напису реалізація предмету іпотеки здійснюється шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Згідно п.6.6. договору іпотеки доповнення до цього договору та/або зміна окремих його положень здійснюється за письмовою оформленою згодою сторін, що повинна бути засвідчена нотаріально.

12.03.2013р. позивач направив на адресу іпотекодавця - МКП «Аліна» (відповідач) претензію про погашення простроченої заборгованості за вих.№31.4-08/2356/13 від 11.03.2013р., в якій зазначав, що станом на 06.03.2013р. сума загальної заборгованості за кредитним договором становить 32 129,06 доларів США та 6932,90 грн., відтак позивач вимагав розглянути дану претензію та зазначав, що у разі незадоволення цієї претензії банк буде вимушений захищати свої майнові права шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або зверненням до суду з вимогою про примусове стягнення боргу. Проте, МКП «Аліна» (відповідач) залишило дану вимогу без відповіді та задоволення.

Станом на 06.08.2015р. відповідно до поданої заяви про збільшення розміру позовних вимог, вимоги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до іпотекодавця (МКП "Аліна") щодо погашення основного зобов'язання по кредитному договору №69-0211007/ФКВ-08 від 22.05.2008р. становлять 1 178 399,22 грн., з яких:

- заборгованість за тілом кредиту 506 198,51 грн.;

- заборгованість за відсотками 401 686,23 грн.;

- заборгованість за комісіями - 18 787,89 грн.;

- пеня - 228 554,22 грн.;

-3% річних - 23 172,37 грн.

Оскільки зобов'язання позичальника по кредитному договору №69-0211007/ФКВ-08 від 22.05.2008р. не виконані, позивач звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 22.05.2008 року №69-0211007/Zфквіп-08, що зареєстрований в реєстрі за №407.

Отже, позивач ставить вимогу, згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, звернути в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 69-0211007/ФКВ-08 від 22 травня 2008 року в розмірі 1 178 399,22 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 506 198,51 грн.; заборгованості за відсотками 401 686,23 грн.; заборгованості за комісіями - 18 787,89 грн.; пеня - 228 554,22 грн.; 3% річних - 23 172,37 грн. на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №69-0211007/Zфквіп-08 від 22 травня 2008 року, зокрема на нежитлову будівлю металообробної дільниці, загальною площею 1009,1 кв.м, (реєстраційний НОМЕР_3, розташована за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, АДРЕСА_1), яка належить на праві колективної власності малому колективному підприємству "Аліна" (82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул.І.Франка, 3/5, ) - на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 18.10.2001р. приватним нотаріусом Дрогобицього міського нотаріального округу Спариняк Л.В. за реєстровим №4352, про що свідчить реєстраційне посвідчення, видане Дрогобицьким ДКМБТІ та ЕО 18.10.2001 року; запис у реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 249, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, встановленою у рішенні суду на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Враховуючи, що у справі проведено судову експеризу визначення вартості іпотечного майна, позивач просив вказати початкову ціну визначену судовим експертом.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

Позивач надав третій особі-1 (ОСОБА_3) кредитні кошти в сумі 25000,00 доларів США під 12,5% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення за кредитом - 19.05.2023р., що підтверджується матеріалами справи.

Факт надання позичальнику кредитних коштів у розмірі 25000,00 доларів США підтверджується банківською випискою від 22.05.2008р. про здійснення операції відповідно до кредитного договору №69-0211007/ФКВ-08 від 22.05.2008р.

Проте, договірних зобов'язань за кредитним договором №69-0211007/ФКВ-08 від 22.05.2008р. третя особа-1 (ОСОБА_3) належно не виконав. Загальна сума заборгованості за кредитом, згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, станом на 06.08.2015р. становить 1 178 399,22 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 506 198,51 грн., заборгованості за відсотками 401 686,23 грн., заборгованості за комісіями - 18 787,89 грн., пеня - 228 554,22 грн.,3% річних - 23 172,37 грн.

Відповідно до вимог п.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Заборгованість за основною сумою кредиту станом на 06.08.2015р., згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, складає 506 198,51 грн.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п.2.6. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році.

Відповідно до п.2.7. кредитного договору нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника, відкритого у філії, на рахунок НОМЕР_2 в Львівській філії ТзОВ «Укрпромбанк», код ЄДРПОУ філії 26483993, код філії в системі електронних платежів (МФО) 385457.

Заборгованість третьої особи-1 по процентах за користування кредитом станом на 06.08.2015р., згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, становить 401 686,23 грн.

Відповідно до п.2.10. кредитного договору нарахування комісії за управління кредитом здійснюється щомісячно у валюті кредиту (для кредитів у національній валюті) або у гривневому еквіваленті по офіційному курсу НБУ на день нарахування (для кредитів в іноземній валюті). Нарахована комісія сплачується позичальником у національній валюті по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця, що слідує за місяцем її нарахування та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування на рахунок банку.

Заборгованість третьої особи-1 за комісіями станом на 06.08.2015р., згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог, становить 18 787,89 грн.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно п.5.2. кредитного договору у випадку порушення строків повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним, комісій та інших платежів, передбачених цим договором банк має право вимагати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення за кожний день прострочення від суми простроченої заборгованості.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що позивач правомірно нарахував пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 228 554,22 грн.

Крім того, позивач у заяві про збільшення позовних вимог зазначає про наявність заборгованості суми за ставкою - 23 172,37 грн. Як вбачається із долученого до заяви про збільшення позовних вимог розразхунку, сума за ставкою- це 3% річних.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних в сумі 23 172,37 грн., суд встановив правомірність їх нарахування.

Згідно ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, ст.202 Господарського кодексу України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду. Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цю нерухомість. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Правові наслідки порушення обов'язків іпотекодавця передбачені в ст.12 Закону України "Про іпотеку", зокрема іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.4.1. договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках, зокрема - порушення іпотекодавцем (позичальником) обов'язків за цим та/або кредитним договором та невиконання вимоги іпотекодержателя про дострокове виконання основного зобов'язання.

У зв'язку із порушенням позичальником (третьою особою-1) умов кредитного договору по погашенню кредиту та інших платежів перед банком, позивач звертався до третьої особи-1 (позичальника - ОСОБА_3) та до відповідача (іпотекодавця - МКП «Аліна») з претензією від 11.03.2013р., вимогами від 12.03.2013р. про погашення заборгованості за кредитним договором, які були залишені останніми без відповіді та задоволення.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 38 та 41 Закону України "Про іпотеку" передбачено можливість реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;

пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а отже правильно витлумачив ці норми.

У резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 9.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" у рішеннях про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (іпотеки) мають міститися дані, визначені в частині другій статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" і в частині першій статті 39 Закону України "Про іпотеку".

Таким чином, розглядаючи позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, в резолютивній частині рішення суд повинен вирішити питання щодо загального розміру вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опису нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходів щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритету та розміру вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Оскільки в іпотечному договорі №69-0211007/2фквіп-08 від 22.05.2008р визначено дві різні оцінки вартості предмету іпотеки: 682 300,00 грн. (п. 1.2.) та 178 000,00 грн. (п. 1.3.), сторони не досягли згоди щодо визначення суми початкової ціни продажу відтак, суд враховуючи вказівки викладені у постанові Вищого господарського суду України від 17.06.2014р., які відповідно до положень ч.1 ст.11112 ГПК України, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, враховуючи те, що для визначення якою є ринкова вартість нерухомого майна - нежитлової будівлі металообробної дільниці загальною площею 1009,1 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, потрібні спеціальні знання, ухвалою суду від 09.02.2015р. було призначено судову будівельно-технічну експертизу у справі, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз із залученням, при необхідності, судового експерта (судових експертів), що володіє (володіють) необхідними знаннями в галузі дослідження технічного стану об'єктів будівництва.

Відповідно до висновку №3661 судової оціночно-будівельної експертизи по господарській справі №914/2441/13 від 02.11.2015р. проведеної Львівським НДІСЕ (назва судової експертизи визначена судовим експертом враховуючи запитання, яке було судом поставлено на розгляд експерта) вартість предмету іпотеки (нежитлових приміщень, загальною площею 1009,1 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1) на день проведення експертизи становить 1506400,00 грн. (один мільйон п'ятсот шість тисяч чотириста гривень 00 копійок).

Матеріалами справи підтверджено, що третя особа-1 не виконала свої зобов'язання перед банком по кредитному договору, відсутність боргу ні відповідачем, ні третьою особою-1, ні третьою особою-2 не доведено, позовних вимог не спростовано, відтак позивач правомірно просить звернути стягнення на заставлене відповідачем майно шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в процесі виконавчого провадження, який узгоджується із нормами Закону України "Про іпотеку".

З приводу наведених у письмовому запереченні третьої особи-2 обгунтувань обставин пропуску строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ст.18 ГПК України до складу учасників судового процесу входять: сторони, треті особи, прокурор, інші особи, які беруть участь у процесі у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

З аналізу вищенаведених норм права випливає, що заяву про застосування строку позовної давності має право подати лише сторона спору. Сторонами у господарському процесі є позивач та відповідач. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору є учасниками судового процесу, але не є сторонами у справі, відтак не мають права подавати такого роду заяви.

Вищим господарським судом у абзаці 4 п.п.2.1. п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України роз»яснено, що заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертої статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб.

Відтак, третя особа-2 не має встановленого законом права заявляти про пропуск строку позовної давності.

Посилання відповідача у відзиві від 03.09.2014р. за вх.№37399/14 на рішення Господарського суду Львівської області у справі №914/35/14 яким визнано недійсним іпотечний договір №69-0211007/Zфквіп-08 від 22.05.2008р., є безпідставним, оскільки постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.12.2014р. (т.3, а.с.61), яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 05.02.2015р., вказане рішення скасовано, у задоволенні позову про визнання недійсним іпотечного договору №69-0211007/Zфквіп-08 від 22.05.2008р., відмовлено.

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності по прострочених платежах позичальника, суд зазначає наступне:

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У матеріалах справи міститься рішення Дрогобицього міськрайонного суду Львівської області у справі №1306/2704/2012 від 19.04.2012. (т.-1, а.с.92), про стягнення з ОСОБА_3 (позичальника) заборгованості в сумі 258 408,09 грн. за кредитним договором №69-0211007/ФКВ-08 від 22.05.2008р. Провадження у вказаній справі було відкрито 21.03.2012р., про що свідчить ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області (долучена до матеріалів справи позивачем супровідним листом від 18.03.2016р. вх.№11462/16).

Згідно ч.2, ч.3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином заява про застосування строку позовної давності до частини платежів є безпідставною, оскільки до майнового поручителя - МКП "Аліна" позов був поданий у червні 2013 року, тобто в межах 3-х річного строку позовної давності.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За умовами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Слід зазначити, що Національний банк України 02 жовтня 2015 року за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалив рішення №664 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк".

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 про запровадження з 03.03.2015р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - Кадирова Владислава Володимировича на період з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно.

На підставі ч.4 ст.34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 03.08.2015 р. № 147 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" на 1 рік по 02.10.2015р. включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича по 02.10.2015р. включно.

Відповідно до п.1 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до п.1 ч.2 ст.37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

Згідно ст.48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення заборгованості позичальників перед Банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Згідно з ч.2 ст.44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Питання сплати, звільнення від сплати, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору регулюються Законом України "Про судовий збір".

Статтею 5 цього Закону передбачені пільги щодо сплати судового збору, зокрема відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла до 01.09.2015р.) від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Судом встановлено, що позовна заява Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", подана до поштового відділення зв'язку для її надіслання до суду 13.06.2013р., вказана обставина вбачається із наявного у матеріалах справи бланку опису вкладення у цінний лист складеного при надсиланні позовної заяви до суду, з проставленим відбитком календарного штемпеля поштовим відділенням зв'язку. Ця ж дата проставлена й на поштовому конверті в якому позовна заява надійшла на адресу суду. При поданні позову позивачем до стягнення заявлено 263 740,48 грн. та сплачено платіжними дорученнями судовий збір на загальну суму 5 274,81 грн., а саме: платіжне доручення №24845785 від 23.04.2013р. та платіжне доручення №37281956 від 07.06.2013р. на суму 2 637,41 грн.

Відтак судовий збір в сумі 5 274,81 відповідно до ст.49 ГПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Частиною другою ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла до 01.09.2015р.) встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої до стягнення заявлено 1 178 399,22 грн.

Оскільки, позивачем збільшено позовні вимоги на суму 914 658,74 грн. (1 178 399,22 - 263 740,48 = 914 658,74), судовий збір за подання заяви про збільшення розміру позовних вимог повинен становити 18 293,18 грн.

Слід зазначити, що заява про збільшення розміру позовних вимог (вх.№3572/15) подана до канцелярії суду 14.08.2015р.

Станом на 14.08.2015р. позивач був звільнений від сплати судового збору в силу положень п.22 ст.5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла до 01.09.2015р).

У п.п.4.5. п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013, №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено питання, щодо розподілу судового збору між сторонами, зокрема: у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору: якщо позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується; у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход Державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відтак судовий збір 18 293,18 грн. підлягає до стягнення з відповідача в доход Державного бюджету України.

Слід зазначити, що до складу судових витрат входять інші витрати, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ст.44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У п.6.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013, №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у вирішенні питань щодо відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду господарським судам необхідно враховувати викладене в пункті 23 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 N 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи".

У п.23 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 N 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" із змінами та доповненнями, зазначено, що після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу господарським судом на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відповідно до ст.49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою суду від 09.02.2015р. витрати на проведення судової експертизи покладено на позивача - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б; поштова адреса: 79023, м.Львів, вул.Чернівецька, 9, ) та зобов'язано позивача оплатити вартість експертизи після отримання рахунку від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Оскільки, позивачем не подано докази сплати витрат за проведення судової експертизи у справі №914/2441/13 (платіжні доручення, квитанції), суд не розглядає питання розподілу судових витрат за проведення судової експертизи.

Керуючись ст.ст.1, 3, 4, 19, 24, 33, 38, 39, 41 Закону України "Про іпотеку", ст.ст.11, 256, 257, 264, 512, 514, 525, 526, 549, 572, 575, 590, 599, 610-612, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст.174, 193, 230-232 ГК України, ст.ст. 22, 27, 33, 34, 43, 44, 48, 49, 75, 82-84, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, задоволити.

2. Звернути в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 69-0211007/ФКВ-08 від 22 травня 2008 року в розмірі 1 178 399,22 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 506 198,51 грн.; заборгованості за відсотками 401 686,23 грн.; заборгованості за комісіями - 18 787,89 грн.; пеня - 228 554,22 грн.; 3% річних - 23 172,37 грн. на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м.Київ, вул.Щорса, 36-Б; ), стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №69-0211007/Zфквіп-08 від 22 травня 2008 року, що зареєстрований в реєстрі за №407, а саме: нежитлову будівлю металообробної дільниці, загальною площею 1009,1 кв.м, (реєстраційний НОМЕР_3, розташована за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, АДРЕСА_1), яка належить на праві колективної власності малому колективному підприємству "Аліна" (82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул.І.Франка, 3/5, ) - на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 18.10.2001р. приватним нотаріусом Дрогобицього міського нотаріального округу Спариняк Л.В. за реєстровим №4352, про що свідчить реєстраційне посвідчення, видане Дрогобицьким ДКМБТІ та ЕО 18.10.2001 року; запис у реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 249, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації 1 506 400,00 грн. (один мільйон п'ятсот шість тисяч чотириста гривень 00 копійок).

3. Стягнути з Малого колективного підприємства "Аліна" (82100, Львівська область, м.Дрогобич, АДРЕСА_1; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м.Київ, вул.Щорса, 36-Б; ) 5 274,81 грн. судового збору.

4. Стягнути з Малого колективного підприємства "Аліна" (82100, Львівська область, м.Дрогобич, АДРЕСА_1; ) в доход Державного бюджету України судовий збір в сумі 18 293,18 грн.

5. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно вимог ст.87 ГПК України повний текст рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 28.03.2016р.

Суддя Сухович Ю.О.

Суддя Щигельська О.І.

Суддя Д ілай У.І.