РІШЕННЯ

"10" березня 2016 р.Справа № 921/95/16-г/17
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: приватного акціонерного товариства "Київстар", м.Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільська експедиція", м.Тернопіль

про cтягнення 14087,46грн,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність №17 від 12.01.2016р.;

відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні представнику позивача розяснено його процесуальні права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 811 Господарського процесуального кодексу України.

Фіксація (звукозапис) судового процесу технічними засобами не здійснювалася за відсутності відповідного клопотання.

Позивач - приватне акціонерне товариство "Київстар", м.Київ, звернувся 03.02.2016р. (згідно відтиску штемпеля відділення поштового звязку на поштовому конверті) до господарського суду Тернопільської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільська експедиція", м.Тернопіль, про стягнення заборгованості в сумі 14087,46грн, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань в частині проведення оплати за надані послуги стільникового мобільного зв'язку по особових рахунках №№6011612, 6349420 на підставі угоди про надання послуг рухомого (мобільного) звязку від 26.07.2013р.

Ухвалою господарського суду від 11 лютого 2016 року порушено провадження у справі, витребувано від сторін додаткові документи, судове засідання призначено на 25 лютого 2016 року з подальшим відкладенням на 10.03.2016р., зважаючи на неявку в судове засідання представника відповідача та неподання сторонами витребуваних документів, необхідних для розгляду спору.

В судових засіданнях представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги зазначивши, що товариством своєчасно та в повній мірі надавалися відповідачу послуги рухомого (мобільного) звязку. Однак, ТОВ "Тернопільська експедиція" взяті на себе зобовязання щодо оплати вартості спожитих послуг не виконало, що в свою чергу, послугувало підставою для нарахування інфляційних втрат, 3% річних та суми пені у звязку з невиконанням основного грошового зобовязання та предявлення відповідних позовних вимог про стягнення грошових коштів в примусовому порядку.

Представник відповідача жодного разу не з'явився в судове засідання, витребуваних ухвалами суду від 11.02.2016р., 25.02.2016р. документів не надав, будь-яких клопотань в порядку господарського процесуального законодавства не заявив.

Ухвали суду від 11.02.2016р. про порушення провадження у справі та від 25.02.2016р. про відкладення розгляду справи направлялися відповідачу відповідними поштовими відправленнями на адресу товариства, вказану у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (м.Тернопіль, вул.Текстильна, 28), втім, повернуті відділенням поштового звязку на адресу суду без вручення адресату із зазначенням причини "за закінченням терміну зберігання", "за зазначеною адресою не знаходиться".

За змістом статті 64 ГПК України, у разі, якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою та повернуто відділенням поштового зв'язку з посиланням на відсутність адресата або закінченням строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При таких обставинах та з урахуванням приписів ч.1 ст.64 ГПК України, п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/140 від 15.03.2010р. "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами в господарському судочинстві" господарський суд вважає, що відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

З урахуванням викладеного та враховуючи достатність часу, наданого для підготовки до судового засідання та надання можливості представити витребувані судом документи, застосовуючи принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, що закріплені в п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.43 та ст.33 ГПК України та беручи до уваги забезпечення сторонам рівних та належних умов для надання доказів, необхідних для розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши додатково подані позивачем документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив таке.

Між приватним акціонерним товариством "Київстар", як Оператором, та товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільська Експедиція", як Абонентом, укладено 26.07.2013р., 29.07.2013р., 22.08.2013р., 17.02.2014р. угоди про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку (далі - угоди), відповідно до яких Оператор взяв на себе зобовязання надати Абоненту послуги рухомого (мобільного) звязку (далі послуги звязку), а Абонент, приєднавшись та погодившись з Умовами надання телекомунікаційних послуг приватного акціонерного товариства "Київстар" (далі - Умови), які розроблені та затверджені у відповідності до чинного законодавства України, зокрема Закону України "Про телекомунікації" та Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012р. та основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, затверджених рішенням НКРЗІ №624 від 24.12.2012р. (п.1.2 Умов), в свою чергу, використавши надані послуги зв'язку в мережі Оператора з використанням сертифікованого кінцевого обладнання оплатити їх вартість згідно умов угод, чинних тарифів (вартість послуг звязку, виражена у грошовій формі, зокрема, щодо розміру авансових платежів, щомісячних абонентних платежів тощо) та Умов (п.1 розділу "визначення термінів", п.п.1.1, 2.1 розділів "права та обовязки Абонента", п.9 розділу "заключні положення" угод, п.п.3.1.6, 3.1.9 розділ 7 Умов).

Даними правочинами та Умовами, сторонами узгоджено правила надання, користування послугами звязку та порядок проведення оплати їх вартості.

Так, послуги звязку Абоненту надаються на підставі відповідного Замовлення з наданням SIM-карти та вказаний у замовленні телефонний номер в мережі Оператора (п.4.1 угод, п.п.2.7, 2.10 Умов).

До послуг, що можуть надаватися Абоненту, відповідно до Умов, відносяться: послуги рухомого (мобільного) звязку, послуги надання доступу в Інтернет, послуги фіксованого телефонного звязку, послуги передачі даних, надання в оренду каналів звязку, а також інші телекомунікаційні послуги, які можуть надаватися Оператором.

Облік обсягу наданих та оплачених послуг звязку по всіх наданих Абоненту телефонних номерах у мережі Оператора та розрахунків ведеться на особовому рахунку Абонента (рахунок, що відкривається Абоненту в системі рахунків Оператора для обліку нарахованих та сплачених за послуги звязку коштів). При цьому, за згодою Абонента, Оператор може здійснювати облік розрахунків за надані послуги звязку за кожним телефонним номером Абонента окремо, або за групою телефонних номерів. В разі зміни особового рахунку, їх об'єднання тощо, зміна тарифного плану, облік залишку та сплачених коштів здійснюється на новому особовому рахунку (п.3 розділу "Розрахунки" угод). Юридична особа, яка укладає з Оператором договір у письмовій формі може мати декілька особових рахунків за одним договором.

Згідно п.п.2, 4 розділу угод "Розрахунки", п.п.1.2, 1.3 розділу "Права Абонента" угод, п.п.7.10, 7.11, 7.13, 7.19 Умов розрахунки за послуги звязку здійснюються з виставленням рахунків за умови замовлення їх отримання Абонентом шляхом надання Оператору відповідної письмової заяви. Деталізовану інформацію про належну до сплати суму, Абонент отримує за допомогою Системи самообслуговування або у Центрі обслуговування абонентів (структурний підрозділ Оператора або його дилер, що надає Абоненту Оператора на його запит інформацію, яка стосується Послуг, та виконує відповідні дії по обслуговуванню Абонента згідно з чинними процедурами Оператора).

Оплату вартості отриманих послуг Абонент зобовязаний здійснити до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим у відповідності до обраного тарифного плану одним з обраних на власний розсуд способів: шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок Оператора; внесення готівки в касу та відділення банків, вказані Оператором; скетч-картками поповнення рахунку; електронними кодами поповнення рахунку; за допомогою автоматів самообслуговування. У разі, якщо Абонент, здійснюючи розрахунки згідно виставлених Оператором рахунків, до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, не отримає рахунок, він зобовязаний звернутися до Оператора для отримання інформації про належну до сплати суму та здійснити оплату до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Крім того, починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем підписання угоди, Абонент зобовязаний сплачувати абонплату у такому порядку:

- у випадку, якщо вартість спожитих послуг Абонентом протягом звітного місяця послуг рухомого (мобільного) зв'язку (крім послуг з надання доступу до контенту), що надаються Оператором протягом звітного місяця, складає менше, ніж 38,98грн, абонентна плата за користування пакетом послуг становить різницю між сумою 38,89грн та фактичною вартістю спожитих Абонентом послуг звязку;

- у випадку, якщо вартість послуг звязку, використаних Абонентом протягом звітного місяця, дорівнює або перевищує 38,89грн, абонентна плата за користування пакетом послуг не сплачується.

Списання абонентної плати за користування пакетом послуг здійснюється з особового рахунку Абонента третього числа кожного місяця. У випадку відсутності на особовому рахунку Абонента суми, необхідної для сплати ним абонплати, пакет послуг продовжує надаватися, а сума несплаченої абонплати списується одразу після поповнення Абонентом свого особового рахунку (угоди про надання комплексного пакету послуг щодо телефонних номерів від 23.05.2014р.).

Водночас, користуючись послугами Оператора, Абонент зобовязаний підтримувати авансовий платіж (грошові кошти, на особовому рахунку Абонента, сума яких визначена у діючих Тарифах) не нижче мінімального рівня, встановленого діючим тарифом та сплачувати щомісячну абонплату (фіксований платіж, який встановлюється Оператором за доступ до мережі та/або до однієї з декількох послуг та стягується незалежно від факту отримання послуг), визначену тарифним планом, яка справляється незалежно від факту споживання послуг звязку, а також і в тому випадку, коли їх надання призупиняється за несплату.

У разі виникнення заборгованості з оплати наданих послуг звязку, Абонент протягом 5 днів з моменту, який настане раніше: 1) отримання від Оператора повідомлення; 2) припинення надання послуг звязку внаслідок вичерпання авансового платежу нижче мінімального рівня, зобовязаний погасити існуючу заборгованість. У випадку вичерпання суми авансового платежу або виникнення заборгованості щодо сплати послуг звязку, Оператор має право призупинити надання послуг звязку до моменту внесення Абонентом наступного авансового платежу та повного погашення заборгованості. Водночас, Оператор має право використовувати авансові платежі Абонента для погашення існуючої заборгованості Абонента за надані послуги звязку щодо усіх особових рахунків Абонента та неустойку, нараховану за порушення Абонентом своїх зобовязань за угодами (п.2.1, п.п.5, 6 розділу "Розрахунки" угод).

Також, умовами угод (п.п.1, 2 розділу "Відповідальність сторін. врегулювання спорів") та розділом Умов "Відповідальність сторін" (п.п.8.1-8.3) передбачено відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобовязань за умовами угод у відповідності з чинним законодавством України.

Зокрема, у разі затримки оплати наданих послуг звязку Абонент, окрім сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми (ст.625 ЦК України), оплачує Оператору неустойку, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг звязку за весь час існування заборгованості у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період. Строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки сторонами встановлено у 3 роки керуючись приписами статті 259 ЦК України.

Відповідно до п.10.1 Умов, п.1 розділу "Заключні положення" угод, вони набувають чинності після підписання уповноваженими представниками сторін і моменту реєстрації у Центрі обслуговування абонентів та діють протягом 4 років, та уразі відсутності повідомлення сторони про свій намір припинити дію угод за 5 днів до закінчення дії угод, вони вважаються автоматично пролонгованими на кожні наступні 4 роки.

Згідно замовлень відповідача, приватне акціонерне товариство "Київстар" надало відповідачу SIM-карти із присвоєнням номерів рухомого (мобільного зв'язку).

Відповідно до замовлень №2 від 13.11.2013р. (SIM-карта №270977368F, номер телефону +33, тарифний план бізнес команда), замовлення №1 від 13.11.2013р. (SIM-карта №270977257F, номер телефону +50, тарифний план бізнес команда), замовлення №1 від 15.10.2013р. (SIM-карта №270977723F, номер телефону +90, тарифний план бізнес команда), № 1 від 20.08.2013р. (SIM-карта 270820832F, номер телефону +33, тарифний план бізнес команда), №1 від 31.07.2013р. (SIM-карта №270821004F, номер телефону +50, тарифний план бізнес команда), №1 від 29.07.2013р. (SIM-карта №261094744F, номер телефону +27, тарифний план бізнес команда), замовлення №10 від 14.02.2014р. (SIM-карта №72112600 номер телефону 673502835, тарифний план бізнес команда), №1 від 17.02.2014р. (SIM-карта №268970664 номер телефону 673517011, SIM-карта 270847686 номер телефону 673518233, тарифний план бізнес команда), №3 від 29.07.2013р. (SIM-карта №268961457F номер телефону +50, тарифний план необмежений GOLD), №1 від 22.08.2013р. (SIM-карта №270791900F, номер телефону +77, тарифний план бізнес команда), №2 від 22.08.2013р. (SIM-карта №270792080F, номер телефону +44, тарифний план бізнес команда), відповідач прийняв у користування телефонні номери мобільного (рухомого) зв'язку з обранням відповідних тарифних планів, зокрема бізнес команда та необмежений GOLD.

Облік наданих послуг та розрахунок за ними здійснюються Оператором на особових рахунках Абонента за №№6011612, 6349420.

За період з травня 2014 року по жовтень 2015 року позивачем надано, а товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільська експедиція" спожито послуги звязку на загальну суму 12313,93грн, зокрема:

- по особовому рахунку №6349420 на загальну суму 3513,19грн (рахунки №1-4096009 від 28.02.2014р. на суму 57,93грн, №2-10596925 від 31.03.2014р. 792,16грн, №3-12629850 від 30.04.2014р. 494,78грн, №4-13587506 від 31.05.2014р. 539,23грн, №5-16864336 від 30.06.2014р. 494,07грн, №6-19070977 від 31.07.2014р. 281,57грн., №7-20515982 від 31.08.2014р. 281,57грн, №8-23159471 від 30.09.2014р. 281,57грн, №9-25350277 від 31.10.2014р. 281,57грн), здійснивши часткову оплату послуг на суму 1860грн (в лютому 2014 року 650грн, в березні 2014р. 160грн, квітні 2014р. 500грн, травні 2014р. 530грн, серпні 2014р. 20грн), та допустив борг в розмірі 1715,76грн.

- по особовому рахунку №6011612 на загальну суму 8800,74грн (рахунки №13-13587505 від 31.05.2014р. 736,57грн, №14-16864335 від 30.06.2014р. 642,30грн, №15-19070976 від 31.07.2014р. 281,57грн, №16-20515981 від 31.08.2014р. 476,02грн, №17-23159470 від 30.09.2014р. 476,02грн, №18-25350276 від 31.10.2014р. 476,02грн, №19-26366126 від 31.11.2014р. 476,02грн, №20-28452725 від 31.12.2014р. 476,02грн, №21-1779407 від 31.01.2015р. 476,02грн, №22-4336862 від 28.02.2015р. 476,02грн, №23-6409512 від 31.03.2015р. 476,02грн, №24-7498135 від 30.04.2015р. 476,02грн, №25-10232609 від 31.05.2015р. 476,02грн, №26-11661022 від 30.06.2015р. 476,02грн, №27-17142925 від 31.07.2015р. 476,02грн, №28-19377590 від 31.08.2015р 476,02грн, №29-19874896 від 30.09.2015р. 476,02грн, №30-23404954 від 31.10.2015р. 476,02грн), здійснивши часткову оплату вартості використаних послуг у вказаному періоді на суму 573,96грн і, відповідно, допустивши борг в розмірі 8226,78грн.

Виходячи із обставин неналежного виконання відповідачем, як Абонентом, договірних зобовязань з оплати вартості спожитих послуг зв'язку позивачем, крім суми основного боргу, також нараховано 3% річних, інфляційні втрати, та пеню, нараховану на суму невиконаного грошового зобовязання, котрі просить стягнути в примусовому порядку з посиланням на приписи ст.625 ЦК України, ст.232 ГК України та умови укладених Угод з урахуванням Умов надання телекомунікаційних послуг приватного акціонерного товариства "Київстар".

Оцінивши подані докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, господарський суд дійшов висновку про підставність заявленого позову.

При цьому, суд виходив з наступного.

У відповідності до вимог ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Таким чином, цивільні права та обов'язки виникають з договорів, тобто носять диспозитивний характер. Це полягає у обов'язку сторін договору виконувати взяті на себе зобов'язання, визначені умовами договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст. 525, 629 ЦК України).

Частиною другою статті 193 ГК України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи між приватним акціонерним товариством "Київстар" та відповідачем у справі виникли зобовязання, що випливають із договору про надання послуг, згідно якого та в силу ст.901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України, у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Водночас, правовідносини, що виникли між споживачем телекомунікаційних послуг та оператором додатково регулюються спеціальними нормами Закону України "Про телекомунікації", згідно п.5 ч.1 ст.33 якого споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, зокрема, виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Обов'язок своєчасної оплати отриманих телекомунікаційних послуг покладений на споживача цих послуг згідно пункту 6 ст.36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №295 (далі - Правила).

Відповідно до п.68 Правил, розрахунки за послуги можуть здійснюватися на умовах попередньої (авансової) та/або наступної оплати. Оператор, провайдер зобов'язаний пропонувати та надавати споживачам на їх вибір послуги (пакети послуг) на умовах, які передбачають попередню (авансову) та/або наступну оплату.

Як встановлено судом, згідно п.2.1 розділу 2 угод та 7.13 Умов відповідач зобовязався своєчасно сплачувати вартість спожитих послуг згідно з обраним тарифним планом до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, тобто з наступною оплатою після надання послуг зв'язку.

В свою чергу, відповідно до п.72 Правил, Абонент оплачує послуги після закінчення розрахункового періоду. Плата вноситься після отримання ним рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом.

Разом з тим, приписами ст.32 Закону України "Про телекомунікації" (пункт 16) споживачам під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг надано право на отримання від оператора, провайдера телекомунікацій рахунків за надані телекомунікаційні послуги. За особистим зверненням споживача з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі нарахована до оплати сума за надані послуги повинна бути розшифрована тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії, із зазначенням номера абонента, якого викликав споживач, виду послуги, часу початку і закінчення кожного сеансу зв'язку, обсягу наданих послуг, суми коштів до сплати за кожний сеанс зв'язку. Телекомунікаційні послуги, які надаються знеособлено (анонімно), розшифровці не підлягають. Дані приписи закону враховано сторонами при укладенні угод, котрі також узгоджуються з Умовами користування послугами зв'язку.

Із змісту укладених правочинів в частині визначення переліку послуг, які надаються відповідачу за обраними ним тарифними планами, порядку здійснення розрахунків, а також наведених норм закону, вбачається, що умовами договорів, як і Умовами користування послугами зв'язку не передбачено обовязку Оператора (позивача у справі) надсилати рахунки на оплату наданих послуг. Натомість, відповідачу у справі Абоненту за договорами надано право згідно письмової заяви тримати рахунки на оплату спожитих послуг чи іншу інформацію, що стосується послуг зв'язку, розшифровку.

Як свідчать матеріали справи відповідач не звертався до Оператора щодо отримання інформації про надані послуги звязку та належну до сплати суму, а також письмово не заявляв про необхідність направлення йому рахунків на оплату.

За таких обставин, слід вважати, що ТОВ "Тернопільська експедиція" було обізнане про тарифікацію, перелік отриманих (спожитих) послуг, їх вартість.

На переконання суду, відповідачу було відомо про строки оплати спожитих ним послуг, оскільки замовляючи у позивача послуги зв'язку, товариство погодилося на виконання Умов, якими визначено порядок надання послуг та строки здійснення розрахунків (до 20 числа місяця, що слідує за розрахунковим).

Як встановлено судом та підтверджується доказами, зокрема рахунками, розрахунком суми боргу, в період з лютого 2014 року по жовтень 2015 року позивачем надано відповідачу послуги зв'язку на загальну суму вартістю 12313,93грн.

Факт користування послугами зв'язку, їх споживання. Якість, а також вартість відповідачем у встановленому законом порядку не оспорюється і матеріали справи таких доказів не містять.

Також, ТОВ "Тернопільська експедиція" сплачено вартість послуг лише на суму 2433,96грн, а тому станом на 03.02.2016р. (дата звернення з позовом до суду) за ним рахується борг в розмірі 9942,54грн, зокрема, по особовому рахунку №6011612 - 8226,78грн, рахунку №6349420 - 1715,76грн.

Доказів, що підтверджують виконання відповідачем зобовязання щодо оплати наданих йому послуг та відновлення тим самим порушених майнових прав кредитора на момент розгляду спору учасниками судового процесу не надано.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За даних обставин доводи позивача про порушення його майнових прав на суму 9942,54грн основного боргу є правомірними, документально підтвердженими первинними документами та не спростованими відповідачем в установленому законом порядку, а тому згідно ст.15 ЦК України, порушене право приватного акціонерного товариства "Київстар" підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідача боргу: за особовим рахунком №6011612 в сумі 8226,78грн; за особовим рахунком №6349420 - в сумі 1715,76грн.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Правовідносини, які склалися на підставі договорів про надання послуг, є грошовим зобов'язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі №6-40цс11).

Згідно ст.229 ГК України, ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оцінивши подані позивачем розрахунки трьох відсотків річних в розмірі 61,03грн за період з 21.04.2014р. по 25.12.2015р. по особовому рахунку №6349420 та 182,51грн за період з 21.06.2014р. по 25.12.2015р. по особовому рахунку №6011612; інфляційних нарахувань в розмірі 922,54грн за період з травня 2014 року по грудень 2015 року по особовому рахунку №6349420 та 2029,35грн нарахованих за період з липня 2014р. по грудень 2015р. по особовому рахунку №6111612, суд, виходячи з системного аналізу умов даних договорів та Умов надання послуг, розміру прострочених платежів, частково оплачених послуг, здійснивши власний арифметичний їх розрахунок вважає правомірно заявленими 3% річних в сумі 60,09грн та 904,08грн інфляційних нарахувань по особовому рахунку №6349420.

Щодо нарахованих по особовому рахунку №6349420 0,94грн 3% річних та 18,46грн інфляційних втрат, що нараховані на прострочені платежі за серпень, вересень та жовтень 2014 року, то суд враховує, що здійснюючи нарахування сум згідно ст.625 ЦК за прострочення грошового зобов'язання позивачем застосовано невірний розмір боргу, оскільки як вбачається із рахунків №№8-23159471, 9-25350277, 7-20515982 сума боргу з оплати послуг, спожитих у вересні та жовтні 2014 року становить по 281,57грн за місяць та за серпень 2014р. - 261,57грн (281,57грн - 20грн оплати), тоді як позивачем за відповідні місяці 3% річних та інфляційні втрати помилково нараховано, виходячи з суми боргу в розмірі 298,66грн, 327,05грн та 281,57грн, відповідно. Даний факт виник внаслідок неврахування позивачем сплати відповідачем у серпні 2014р. через банк 20грн, у зв'язку з чим розмір грошового зобов'язання зменшився до 261,87грн та внаслідок нарахування позивачем суми неустойки за даний період, та її включення до суми основного боргу. Втім, відповідно до п.8.2 Умов у разі нарахування неустойки (пені), сума пені, включеної до суми оплати, зазначається у деталізованій інформації в окремому рядку. Отже, згідно Умов нарахована пеня не вважається основним грошовим зобов'язанням, а є лише штрафною санкцією, нарахованою на суму простроченого платежу і на неї не може здійснюватися нарахування річних та інфляційних сум.

За таких обставин, позовні вимоги в частині нарахування 0,94грн 3% річних та 18,46грн інфляційних втрат за прострочення грошових зобов'язань по особовому рахунку №6349420 є невірно розрахованими, тому до задоволення не підлягають.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 140,74грн по особовому рахунку 6349420 та в розмірі 808,75грн - по особовому рахунку №6011612.

Згідно ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено у разі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 ст.36 Закону України "Про телекомунікації" у разі затримки оплати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Згідно розділу 6 угод, п.п.8.2, 8.3 Умов невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання забезпечено пенею (неустойкою), яка обчислюється від вартості неоплачених послуг звязку за весь час існування заборгованості у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період. Строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки сторонами збільшено до 3 років відповідно до статті 259 ЦК України.

Надаючи правову оцінку даним умовам правочинів, суд зазначає таке.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З урахуванням вище зазначених норм права, суд доходить висновку, що умови угод (п.2 розділу 6 угод), які підписані сторонами та передбачають строк позовної давності щодо стягнення неустойки 3 роки, є такими, що відповідають закону.

Разом з тим, угодами та Умовами встановлено, що за затримку оплати вартості отриманих послуг, відповідач сплачує позивачу неустойку за весь час прострочення платежу.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ст.232 ГК України).

Оскільки умовами договору передбачено нарахування пені протягом всього періоду прострочення зобов'язань, то існують законні підстави для стягнення її суми у повному розмірі.

Таким чином, сторони передбачили строк нарахування неустойки за прострочення виконання зобов'язання, який відповідає вимогам частини шостої статті 232 ГК України.

Аналогічна правова позиція щодо можливості стягнення суми неустойки, нарахованої за весь період існування прострочення виконання грошового зобов'язання, викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015р., прийнятої за результатами перегляду постанови Вищого Господарського Суду від 13.11.2014р. у справі №910/6379/14.

Оцінюючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог в частині нарахованої неустойки (пені), та поданий розрахунок неустойки, за період з 21.04.2014р. по 21.05.2015р. (396 днів) на суму 140,74грн (особовий рахунок №6349420) та по особовому рахунку №6011612 за період з 21.06.2014р. по 25.12.2015р. (553 днів) на суму 808,75грн, суд, здійснивши власні арифметичні підрахунки дійшов висновку, що дані вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого.

Позивачем при здійсненні нарахування пені по прострочених грошових зобов'язаннях за особовим рахунком №6349420, аналогічно як і при нарахуванні 3% річних та інфляційних втрат, не враховано, що сума простроченого платежу у вересні та жовтні 2014 року становила 281,57грн, у серпні 2014р. - 261,57грн (з урахуванням здійсненої оплати на суму 20грн).

Звідси, обґрунтованими та правомірними суд визнає вимоги про стягнення суми неустойки в розмірі 808,75грн по особовому рахунку №6011612 та в розмірі 134,41грн - по особовому рахунку №6349420.

В частині стягнення 9,33грн пені, нарахованої за прострочення здійснення платежів за особовим рахунком №6349420 слід відмовити за безпідставністю.

З урахуванням викладеного вище позовні вимоги задовольняються частково.

Судові витрати, в силу ст.49 ГПК України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

В судовому засіданні 10.03.2016р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 1, 2, 42-47, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 811, 82-85, 116, 117 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільська експедиція" (м.Тернопіль, вул.Текстильна, 28, ідентифікаційний код 38795201) - по особовому рахунку №6349420: 1715(одну тисячу сімсот п'ятнадцять)грн 76коп. боргу, 904(девятсот чотири)08грн інфляційних втрат, 60(шістдесят)грн 09коп 3% річних, 134(сто тридцять чотири)грн 41коп. пені; - по особовому рахунку №6011612: 8226(вісім тисяч двісті двадцять шість)грн 78коп боргу, 2029(дві тисячі двадцять дев'ять)грн 35коп інфляційних втрат, 182(сто вісімдесят дві)грн51коп. 3% річних, 808(вісімсот вісім)грн 75коп. пені та 1375(одну тисячу триста сімдесят пять)грн 19коп. судового збору на користь приватного акціонерного товариства "Київстар" (м.Київ, Солом'янський район, Червонозоряний проспект, 51, ідентифікаційний код 21673832).

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. В задоволенні решти позову - відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони, прокурор, треті особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено "22" березня 2016 року.

Суддя Н.О. Андрусик