КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р. Справа№ 927/1200/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Гарник Л.Л.

за участю секретаря Чміль Я.Є.

та представників:

від апелянта - не з'явились;

від розпорядника майна - не з'явились;

від боржника - не з'явились;

від інших кредиторів - не з'явились.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк"

на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 03.02.2016

у справі № 927/1200/15 (Суддя: Сидоренко А.С.)

за заявою голови ліквідаційної комісії Бахмацького районного споживчого товариства

про порушення справи про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 03.02.2016 у справі № 927/1200/15 визнано вимоги публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в розмірі 939 789,17 грн.; визнано вимоги публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в розмірі 1 833 949,61 грн.; включено до реєстру вимог кредиторів, затвердивши його в цілому, вимоги наступних кредиторів у такій сумі та з зазначеною черговістю задоволення: публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в розмірі 479 027,17 грн. (2436,00 грн. витрат на оплату судового збору - І черга задоволення, 323 882,11 грн. боргу - ІV черга задоволення, 152 709,06 грн. пені - VІ черга задоволення); публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в розмірі 915 573,01 грн. (2436,00 грн. витрат на оплату судового збору - І черга задоволення, 744 525,57 грн. боргу - ІV черга задоволення, 168 611,44 грн. штрафу - VІ черга задоволення); включено окремо до реєстру вимог кредиторів: вимоги публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в розмірі 460 762,00 грн. та публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в розмірі 918 376,60 грн., які забезпечені заставою майна боржника і погашення яких здійснюється в позачерговому порядку за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення та вирішено інші процесуальні питання.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції в частині, Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) "Всеукраїнський акціонерний банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити пункт третій резолютивної частині ухвали господарського суду Чернігівської області від 03.02.2016 в частині визначення черговості задоволення та окремого включення в реєстр вимог кредиторів вимог Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський Акціонерний Банк", та викласти його в цій частині в новій редакції, відповідно до якої включити окремо до реєстру вимог кредиторів боржника Бахмацького районного споживчого товариства вимоги Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський Акціонерний Банк" в розмірі 1 833 949грн. 61 коп., які забезпечені заставою майна боржника і погашення яких здійснюється в позачерговому порядку за рахунок майна боржника, що є предметом забезпечення.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" посилається на те, що оскаржувана ухвала у зазначеній частині прийнята з порушенням норм матеріального та права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд її призначено на 29.03.2016.

Відзиви на апеляційну скаргу не надійшли.

В судове засідання 29.03.2016 представники учасників провадження у даній справі не з'явились. Про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників учасників судового процесу за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту - Закон), застосовуються норми Закону в редакції, що діє з 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно зі статтями 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Чернігівської області від 06.10.2015 порушено провадження у справі про банкрутство Бахмацького районного споживчого товариства та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Чернігівської області від 15.10.2015 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, обов'язки ліквідатора покладено на арбітражного керуючого Рязанову С.М., яку було зобов'язано, зокрема, надати суду реєстр вимог кредиторів.

Згідно ч. 3 ст. 95 Закону, кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідне повідомлення було оприлюднено на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України 16.10.2015 за № 23918.

19.11.2015 до господарського суду Чернігівської області надійшла заява публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (здана для відправки до органу зв'язку 16.11.2015) про визнання кредиторських вимог до боржника, забезпечених майном останнього, в сумі 1 831 513,61 грн. та 2 436,00 грн. судового збору.

27.01.2016 ліквідатором до господарського суду Чернігівської області поданий уточнений реєстр вимог кредиторів, до якого включені вимоги наступних кредиторів: публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в сумі 479 027,17 грн. (2436,00 грн. витрат на оплату судового збору - І черга задоволення, 319 905,64 грн. боргу - ІV черга задоволення, 152 709,06 грн. пені та 3976,47 грн. витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису, - VІ черга задоволення вимог кредиторів); публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в сумі 915 573,01 грн. (2436,00 грн. витрат на оплату судового збору - І черга задоволення, 744 525,57 грн. боргу - ІV черга задоволення, 168 611,44 грн. штрафу - VІ черга задоволення).

Окремо до реєстру вимог кредиторів ліквідатором включено вимоги публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в розмірі 460 762,00 грн. та публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в розмірі 918 376,60, які забезпечені заставою майна боржника і погашення яких здійснюється в позачерговому порядку за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення.

До початку судового засідання 03.02.2016 ліквідатором подано доповнення до реєстру вимог кредиторів щодо відомостей про майно боржника, яке є предметом застави.

Оскаржуваною ухвалою місцевий господарський суд, крім іншого, визнав вимоги публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в розмірі 1 833 949,61 грн.; включено до реєстру вимог кредиторів, затверджено його в цілому, крім іншого, вимоги публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в розмірі 915 573,01 грн. (2 436,00 грн. витрат на оплату судового збору - І черга задоволення, 744 525,57 грн. боргу - ІV черга задоволення, 168 611,44 грн. штрафу - VІ черга задоволення); включено окремо до реєстру вимог кредиторів, крім іншого, вимоги публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в розмірі 918 376,60 грн., які забезпечені заставою майна боржника і погашення яких здійснюється в позачерговому порядку за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення.

З даним судовим рішенням саме у вказаній частині апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції переглядає оскаржувану ухвалу лише в тій частині, що оскаржується апелянтом.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в тій частині, що оскаржується, винесена з неповним дослідженням матеріалів справи та є такою, що не відповідає вимогам законодавства у певній частині, з наступних підстав.

В обґрунтування заявлених кредиторських вимог, кредитор посилається на те, що підставою їх виникнення є кредитний договір № 147/2402/08 (із змінами від 02.09.2008, від 22.11.2008, від 03.08.2009, від 08.09.2009 та від 28.01.2011, внесеними додатковими угодами № 1 та № 2, додатковими договорами № 3 та № 5, а також договорами про внесення змін № 3 та № 4), укладений 14.07.2008 між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та ОСОБА_5.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором № 147/2402/08 від 14.07.2008 між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та Бахмацьким районним споживчим товариством був укладений іпотечний договір від 14.07.2008, за умовами якого (з урахуванням змін, внесеними відповідними договорами від 25.12.2008, від 08.09.2009 та від 28.01.2011) Бахмацьке районне споживче товариство як майновий поручитель Позичальника передало в іпотеку нерухоме майно (Предмет іпотеки), а саме:

магазин зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном та разом з усіма його приналежностями, позначений на плані літерою А-1, загальною площею 256,2 (двісті п'ятдесят шість цілих дві десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Бахмацький район, смт. Батурин, вул. Центральна (колишня вул. Петровського), 17. Нежитлова нерухомість набута Іпотекодавцем на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 18.05.2006 виконавчим комітетом Батуринської селищної ради на підставі рішення виконавчого комітету Батуринської селищної ради від 07.04.2006 № 43. Право власності на нежитлову нерухомість зареєстроване 18.05.2006 Бахмацькою дільницею Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації, згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10668102 від 18.05.2006 Згідно зі звітом про оцінку від 14.04.20008, складеного суб'єктом оціночної діяльності ПП "АКСІОМА" (сертифікат від 01.11.1997 № 899), вартість магазину становить 798 273,60 (сімсот дев'яносто вісім тисяч двісті сімдесят три) гривні 60 копійок; згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 18515101 від 15.04.2008, виданим Бахмацькою дільницею Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації, вартість магазину становить 485 603,00 (чотириста вісімдесят п'ять тисяч шістсот три) гривні 00 копійок. Узгоджена сторонами оціночна вартість магазину становить 472 176,60 (чотириста сімдесят дві тисячі сто сімдесят шість) гривень 60 копійок.

магазин "Маркет" зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном та разом з усіма його приналежностями, позначений на плані літерою А-1, загальною площею 262,7 (двісті шістдесят два цілих сім десятих) кв. м., що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Бахмацький район, смт. Батурин, вул. Центральна (колишня вул. Петровського), 19. Нежитлова нерухомість набута Іпотекодавцем на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 31.01.2008 виконавчим комітетом Батуринської селищної ради на підставі рішення виконавчого комітету Батуринської селищної ради від 27.07.2006 № 76. Право власності на нежитлову нерухомість зареєстроване 23.06.2008 Бахмацькою дільницею Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації, згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19377726 від 02.07.2008 Згідно зі звітом про оцінку від 14.04.20008, складеного суб'єктом оціночної діяльності ПП "АКСІОМА" (сертифікат від 01.11.1997 № 899), вартість магазину становить 777 514,80 (сімсот сімдесят сім тисяч п'ятсот чотирнадцять) гривні 80 копійок; згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 19377814 від 02.07.2008, виданим Бахмацькою дільницею Прилуцького міжміського бюро технічної інвентаризації, вартість магазину становить 133 253,00 (сто тридцять три тисячі двісті п'ятдесят три) гривні 00 копійок. Узгоджена сторонами оціночна вартість магазину становить 446 200,00 (чотириста сорок шість тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Вказана вище нежитлова нерухомість розташована на земельній ділянці площею 0,2038 (нуль цілих дві тисячі тридцять вісім десятитисячних) га, цільове призначення якої - розміщення та обслуговування комплексу магазинів, яка перебуває у віданні Батуринської селищної ради та передана Іпотекодавцю в строкове користування терміном на 20 (двадцять) років згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного 28 березня 2008 року між Бахмацьким районним споживчим товариством та Батуринською селищною радою, зареєстрованого у Бахмацькому регіональному окрузі Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.04.2008 за № 03.

Узгоджена сторонами загальна оціночна вартість Предмету іпотеки становить 918 376,60 (дев'ятсот вісімнадцять тисяч триста сімдесят шість) гривень 60 копійок (п. 2.3.3. Договору іпотеки від 14.07.2008).

ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" у своїй заяві з кредиторськими вимогами до боржника посилається на те, що станом на 06.11.2015 заборгованість Бахмацького районного споживчого товариства як майнового поручителя ОСОБА_5 перед кредитором становить: по кредиту - 843 183,47 грн.; процентам - 819 718,70 грн.; по штрафу за порушення умов договору - 168 611,44 грн., усього - 1 831 513,61 грн.

За змістом п.п. 36.7 п. 36 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VІ)", заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, що ліквідується власником, подаються безпосередньо до господарського суду та оплачуються судовим збором. Розгляд грошових вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарським судом затверджується реєстр вимог кредиторів.

Положеннями ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство передбачено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

У відповідності з ст. 1 Закону про банкрутство, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування. Забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Грошові вимоги публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в сумі 1 831 513,61 грн. ґрунтуються на нормах матеріального права та підтверджуються поданими доказами і розрахунками, а саме: кредитним договором № 147/2402/08 від 14.07.2008р., додатком № 1 до кредитного договору № 147/2402/08 від 14.07.2008р., додатковими угодами від 02.09.2008 № 1 та від 22.11.2008р. № 2 до кредитного договору № 147/2402/08 від 14.07.2008, додатковими договорами від 08.09.2009р. № 3 та від 28.01.2011 № 5 до кредитного договору № 147/2402/08 від 14.07.2008, договорами про внесення змін від 03.08.2009 № 3 та від 08.09.2009 № 4 до кредитного договору № 147/2402/08 від 14.07.2008, додатком № 1 до кредитного договору № 147/2402/08 від 14.07.2008, заявою на видачу готівки від 14.07.2008 № 14989 на суму 70 500 євро (гривневий еквівалент - 540 556,28 грн.), іпотечним договором від 14.07.2008, договорами про внесення змін до іпотечного договору від 25.12.2008, від 08.09.2009 № 1 та від 28.01.2011 № 3, витягами про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 14.07.2008 № 19669570 та № 19669422, витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 14.07.2008 № 19669852, рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.03.2013 по справі № 2-331/12 (2/728/1/2013) (залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 17.05.2013 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.10.2013), виконавчим листом від 04.11.2013.

Змінюючи та доповнюючи оскаржувану ухвалу, у відповідній частині, колегія суддів виходить з наступного.

Виходячи з вимог ст.ст. 23, 24, 25 Закону про банкрутство, обов'язок розгляду грошових вимог та надання правового аналізу наданих кредитором письмових доказів, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру та змісту, а також, обов'язок встановлення розміру та моменту виникнення грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя в процедурах банкрутства.

Правовідносини між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та Бахмацьким районним споживчим товариством, що реалізуються в провадженні у справі про банкрутство, врегульовані нормами цивільного законодавства, а саме ЦК України, Законами України "Про заставу", Про іпотеку".

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою, заставою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі (ч.ч.1, 2 ст. 552 ЦК України).

Згідно ст.572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч.1 ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Виходячи із вимог ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави, а саме, заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Заставодавцем, відповідно до ч.1 ст.583 ЦК України, може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 1 Закону України "Про іпотеку" :

- іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким, іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

- майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Статтею 589 ЦК України та статтею 19 Закону України "Про заставу" передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, слід розмежовувати юридичні поняття "поручитель" та "майновий поручитель", вказані особи є суб'єктами різних за змістом цивільних правовідносин, а саме - поручитель є суб'єктом такого виду забезпечення як порука на підставі ст.ст. 546, 553 ЦК України, а майновий поручитель є суб'єктом такого виду забезпечення зобов'язань як застава (іпотека), правова природа якого визначена Законом України "Про заставу", Законом України "Про іпотеку".

Відповідний висновок Судової палати у господарських справах Верховного Суду України викладено в постанові від 16.10.2012 у справі № 5023/6981/11, де зазначено наступне.

Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572 - 593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом. Правові статуси поручителя і майнового поручителя врегульовані окремо, з суттєвими видовими відмінностями, достатніми для їх розрізнення і для вирішення спорів з їх участю шляхом безпосереднього застосування відповідних норм цивільного закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" звернулось із кредиторськими вимогами до боржника - Бахмацького районного споживчого товариства як до майнового поручителя.

Бахмацьке районне споживче товариство, в даному випадку, не є позичальником за основними кредитними договорами, та не є особою, яка отримувала кредитні кошти.

Проте, норми Закону про банкрутство не обмежують право Банку звернутися з грошовими вимогами до майнового поручителя, якщо основний боржник не сплатив борг.

Однак, згідно вимог ч. 1 ст. 11 Закону України "Про іпотеку", майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Отже, відповідальність майнового поручителя, як іпотекодавця, який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, обмежується переданим у іпотеку майном (його вартістю, визначеною сторонами в договорі іпотеки).

У визначенні господарським судом розміру вимог кредитора, що забезпечені майном боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки).

Наведена правова позиція узгоджується із правовою позицією, що висловив Верховний Суд України у постанові від 03.06.2014 у справі №25/5005/6641/2012. У наведеній постанові Верховний Суд України дійшов висновку про те, що майновий поручитель та основний боржник, зобов'язання якого перед кредитором забезпечені заставою майна, що належить майновому поручителю на праві власності, відповідають перед кредитором солідарно, тому заставодержатель, як кредитор, вправі вимагати виконання основного зобов'язання як від основного боржника, так і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, вимоги кредитора-заставодержателя, заявлені у справу про банкрутство майнового поручителя, є грошовими, оскільки забезпечують виконання позичальником основного зобов'язання (кредитного договору), яке за своєю правовою природою є грошовим, та забезпечені заставою майна майнового поручителя, тому повинні включатися до реєстру вимог кредиторів окремо та задовольняються у першу чергу. (Дані висновки підлягають врахуванню щодо черговості задоволення вимог кредиторів, зокрема з посиланням на ч. 9 ст. 45 Закону, відповідно до якої погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна боржника, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку).

Вказана вище Постанова Верховного Суду України не містять висновку про те, що майновий поручитель повинен нести відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання у розмірі більшому, ніж вартість предмета іпотеки.

Так, в постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 03.06.2014 у справі № 5005/6641/2012 зазначено, що частиною 1 статті 11 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відтак, у разі невиконання основним боржником зобов'язання, забезпеченого заставою майна майнового поручителя, заставодержатель, як кредитор, вправі вимагати виконання основного зобов'язання як від боржника, так і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, а у разі пред'явлення таких вимог до майнового поручителя у справі про банкрутство, останній відповідає в межах взятих на себе зобов'язань перед заставодержателем згідно умов договору застави з відповідним відображенням вимог кредитора-заставодержателя у реєстрі вимог кредиторів та з дотриманням процедури реалізації заставного майна в ході провадження у справі про банкрутство.

При іншому тлумаченні (відповідальність майнового поручителя, щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство, перед іпотекодавцем у розмірі понад вартості предмета іпотеки) не досягається мета Закону про банкрутство - відновлення платоспроможності боржника, оскільки штучно збільшується розмір його кредиторської заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 09.02.2016 у справі № 911/3848/15.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів робить висновок, що судом першої інстанції за оскаржуваною ухвалою правомірно вирішено включити окремо до реєстру вимог кредиторів вимоги публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в розмірі 918 376,60 грн., які забезпечені заставою майна боржника і погашення яких здійснюється в позачерговому порядку за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення (в цій частині оскаржувану ухвалу слід залишити без змін), проте безпідставно визнано вимоги ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" до боржника у сумі 913 137,01 грн. (744 525,57 грн. боргу - ІV черга задоволення, 168 611,44 грн. штрафу - VІ черга задоволення).

Судом першої інстанції не було досліджено всі обставини справи під час розгляду заяви ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", внаслідок чого оскаржувана ухвала, у відповідній частині, підлягає зміні, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються за необґрунтованістю, враховуючи вищевикладене.

Відповідно ст. 104 ГПК України підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів на підставі наявних в справі матеріалів дійшла до висновку, що оскаржувану ухвалу слід залишити без змін в частині включення окремо до реєстру вимог кредиторів вимог публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в розмірі 918 376,60 грн., які забезпечені заставою майна боржника і погашення яких здійснюється в позачерговому порядку за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення (абз. 5 ч. 3 резолютивної частини оскаржуваної ухвали).

При цьому, відповідно до ст. 104 ГПК України наявні підстави для зміни п. 2 та абз. 3 п. 3 резолютивної частини оскаржуваної ухвали господарського суду Чернігівської області щодо кредиторських вимог ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк". Слід змінити п. 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Чернігівської області від 03.02.2016 у справі № 927/1200/15, виклавши його в наступній редакції: «Визнати вимоги публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т; адреса для листування: 40035, м. Суми, вул. Харківська, 32) в розмірі 920 812,60 грн.». Доповнити п. 2 резолютивної частини наступним реченням: «Решту кредиторських вимог ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" відхилити». Змінити абз. 3 п. 3 резолютивної частини оскаржуваної ухвали, виклавши його в наступній редакції: «публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т; адреса для листування: 40035, м. Суми, вул. Харківська, 32) в розмірі 2 436,00 грн. витрат на оплату судового збору - І черга задоволення». Доповнити абз. 5 п. 3 резолютивної частини оскаржуваної ухвали наступним реченням: «Окремо до реєстру внести відомості про майно боржника, яке є предметом іпотеки згідно з Державним реєстром іпотек».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-1, 33, 34, 43, 101-106 ГПК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" задовольнити частково.

2. Змінити п. 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Чернігівської області від 03.02.2016 у справі № 927/1200/15, виклавши його в наступній редакції:

«Визнати вимоги публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т; адреса для листування: 40035, м. Суми, вул. Харківська, 32) в розмірі 920 812,60 грн.».

3. Доповнити п. 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Чернігівської області від 03.02.2016 у справі № 927/1200/15 наступним реченням: «Решту кредиторських вимог ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" відхилити».

4. Змінити абз. 3 п. 3 резолютивної частини ухвали господарського суду Чернігівської області від 03.02.2016 у справі № 927/1200/15, виклавши його в наступній редакції:

«публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т; адреса для листування: 40035, м. Суми, вул. Харківська, 32) в розмірі 2 436,00 грн. витрат на оплату судового збору - І черга задоволення».

5. Доповнити абз. 5 п. 3 резолютивної частини ухвали господарського суду Чернігівської області від 03.02.2016 у справі № 927/1200/15 наступним реченням: «Окремо до реєстру внести відомості про майно боржника, яке є предметом іпотеки згідно з Державним реєстром іпотек».

6. Ухвалу господарського суду Чернігівської області від 03.02.2016 у справі № 927/1200/15 в частині включення окремо до реєстру вимог кредиторів вимог публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в розмірі 918 376,60 грн., які забезпечені заставою майна боржника і погашення яких здійснюється в позачерговому порядку за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, - залишити без змін.

7. Матеріали справи № 927/1200/15 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 04.04.2016.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

Л.Л. Гарник