Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

29 березня 2016 року справа № 927/231/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", б-р. ОСОБА_1, 18, м. Київ, 01610

в особі: Чернігівської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком", пр-т Миру, 28, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Управління агропромислового розвитку Менської районної державної адміністрації, Червона площа, 6, м. Мена, 15600

Про стягнення 3061,54грн.

Суддя Моцьор В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №2078 від 28 грудня 2015 року);

від відповідача: не з'явився.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 3061,54грн. боргу, в тому числі 2771,21грн. основного боргу, 210,91грн. пені, 47,62грн. інфляційних втрат, 31,80грн. 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання послуг електрозв'язку №62 від 20 лютого 2006 року.

25 березня 2016 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №01-36/190, в якому відповідач визнав заборгованість у сумі 2982,12грн., в тому числі 2771,21грн. основного боргу та 210,91грн. пені., зазначивши, що заборгованість виникла у зв'язку з тим, що фінансування проводиться за рахунок бюджетних коштів, а згідно помісячного плану асигнувань кошти заплановані і розподілені нерівномірно, окрім того, відповідач просив суд розстрочити виконання рішення суду терміном на п'ять місяців (квітень-серпень) в рівних частках та розглянути справу без участі представника. Суд долучив відзив з додатком до матеріалів справи.

У судовому засіданні 29 березня 2016 року суд оглянув оригінали документів, доданих до позовної заяви та перейшов до розгляду справи по суті.

Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та заперечив щодо розстрочки виконання рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив:

Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 14 червня 2011 року загальними зборами акціонерів ВАТ "Укртелеком" згідно з протоколом №8 Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" перейменовано у Публічне акціонерне товариство "Укртелеком".

20 лютого 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Укртелеком" (надалі підприємство зв'язку) та Управлінням агропромислового розвитку Менської районної державної адміністрації (надалі - споживач) було укладено договір про надання послуг електрозв'язку №66, відповідно до умов якого підприємство зв'язку зобов'язалось надавати послуги електрозв'язку, перераховані в додатку 1 і безплатні послуги, перераховані в додатку 2, а споживач своєчасно вносити плату за надані послуги (надалі договір) (а.с. 11-17).

Згідно п.4.2 договору споживач сплачує послуги електрозв'язку за спільно погодженою схемою оплати: авансова.

Відповідно до умов п.4.5 договору розрахунки за фактично отримані в кредит послуги електрозв'язку за кожний попередній місяць проводяться споживачем протягом десяти днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. За отримані в кредит послуги міжміського та міжнародного телефонного зв'язку справляється додаткова плата в розмірі двох відсотків вартості наданих послуг.

Позивачем було виставлено відповідачу на оплату вартості наданих послуг рахунки за період з квітня 2015 року по січень 2016 року включно на загальну суму 3058,27грн. (а.с. 18-27).

Відповідач свої зобовязання щодо оплати вартості наданих послуг за даний період виконав частково, сплативши позивачу 287,06грн., що також підтверджується розрахунком позивача (а.с. 8).

Отже, заборгованість відповідача по оплаті вартості наданих послуг за вищевказаний період становить 2771,21грн.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Враховуючі те, що матеріалами справи підтверджено факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 2771,21грн., суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач, також, просить стягнути з відповідача 210,91грн. пені за період з 23 червня 2015 року по 14 березня 2016 року, 47,62грн. інфляційних втрат за період з липня 2015 року по лютий 2016 року включно, 31,80грн. 3% річних за період з 23 червня 2015 року по 14 березня 2016 року, згідно розрахунків в матеріалах справи (а.с. 9-10).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобовязання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ст. 36 Закону України від 18 листопада 2003 року "Про телекомунікації", абз. 5 п.72 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою КМ України від 11 квітня 2012 року №295 та умов п. 5.7, 5.8 договору №216, у разі несплати за надані послуги електрозв'язку понад установлений термін (з 21 числа місяця, що настає після розрахункового періоду) споживач сплачує пеню, яка обчислюється від вартості несплачених послуг у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши розрахунки, здійснені позивачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 210,91грн. пені, 47,62грн. інфляційних втрат, 31,80грн. 3% річних.

Відповідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відзиві на позовну заяву відповідач визнав заборгованість в сумі 2982,12грн., в тому числі 2771,21грн. основного боргу та 210,91грн. пені. та просив суд розстрочити виконання рішення суду терміном на п'ять місяців (квітень-серпень) в рівних частках.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Згідно ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що часткове визнання відповідачем позову не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. ст. 121 Господарського процесуального кодекс України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Отже, розстрочення виконання рішення (виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі) можливо лише у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Суд вважає, що наведені у клопотанні відповідача обставини (надані докази), не доводять неможливість або ускладненість виконання рішення суду без надання розстрочки його виконання.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378,00грн.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 78, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління агропромислового розвитку Менської районної державної адміністрації (Червона площа, 6, м. Мена, 15600, , р/р 0301,7231, 7231 в УДК в Чернігівській області, МФО 853592) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (б-р. ОСОБА_1, 18, м. Київ, 01610) в особі Чернігівської філії ПАТ "Укртелеком" (пр-т Миру, 28, м. Чернігів, 14000, , р/р 8 в АБ "Укргазбанк", МФО 320478) 2771,21грн. основного боргу, 210,91грн. пені, 47,62грн. інфляційних втрат, 31,80грн. 3% річних та 1378,00грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.В. Моцьор