ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.03.16р. Справа № 904/926/16

За позовом Приватного науково - виробничого підприємства "ЕЛЕКОМ", м. Дніпропетровсь

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 408 613,86 грн. за договором поставки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Булана Ю.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. № 3 від 05.01.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2 представник - дов. № 13 від 29.01.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне науково виробниче підприємство "ЕЛЕКОМ" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського" суму основного боргу (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) у розмірі 817 794,18 грн. за договором поставки № 14-0125-02 від 23.01.2014р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару.

29.03.2016р. позивач надав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 749 837,40 грн.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК, ціну позову вказує позивач.

Враховуючи, що зменшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає заяву позивача до розгляду.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що ним товар, поставлений за видатковою накладною № Э0418-1 від 18.04.2014р. частково оплачений на суму 11 928,60 грн., також товар, поставлений за видатковою накладною № Э0619 від 19.06.2014р. на суму 11 235,00 грн. оплачений у повному обсязі, товар, поставлений за видатковою накладною №Э0703-15 від 03.07.2014р. на суму 15 705,90 частково оплачений на суму 2 538,78 грн.

Крім того, товар, зазначений у видатковій накладній №Э0530-23 від 30.05.2014р. на суму 54 183,00 грн. поставлений на комбінат не був.

Також відповідач просить розстрочити виконання рішення на шість місяців.

У судовому засіданні 14.03.2016р. розгляд справи відкладався на 29.03.2016р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

У судовому засіданні 29.03.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського" (далі відповідач, покупець) та Приватним науково виробничим підприємством "ЕЛЕКОМ" (далі позивач, продавець) був укладений договір поставки № 14-0125-02 (далі - Договір).

Продавець зобовязаний поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, іменовану надалі товар (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору кількість, номенклатура, ціна, умови оплати та термін поставки товару визначені в специфікаціях, що додаються до договору і складають його невідємну частину.

Згідно п. 2.1. Договору ціна на товар встановлюється у національній валюті України гривнях за одиницю, на умовах, обумовлених в специфікаціях згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної ОСОБА_3 (редакції 2010 року), далі «Інкотермс-2010» і вказується в специфікаціях, що додаються до договору і складають його невідємну частину. Ціна на товар після перерахування грошових коштів в сторону збільшення зміні не підлягає.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що поставка товару здійснюється на умовах передбачених у специфікаціях, що додаються до договору і складають його невідємну частину, відповідно до «Інкотермс-2010».

У відповідності до п. 3.2. Договору датою поставки вважається дата одержання товару, зазначена покупцем в товаротранспортній накладній та/або видатковій накладній, далі товаросупровідними накладними.

Момент переходу права власності на товар від продавця до покупця визначається у специфікаціях що додаються до договору і складають його невідємну частину (п.3.5. Договору).

Пунктом 4.2. Договору встановлено, що розрахунки за товар по даному договору здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в порядку, зазначеному в специфікаціях. У випадку, якщо умовами оплати передбачена попередня оплата. Продавець зобовязаний надати оригінал рахунку на попередню оплату. Податкова накладна надається продавцем у строки, передбачені чинним законодавством.

У разі ненадання рахунка за фактом поставки разом з товаром, рахунки на оплату за фактично поставлений товар виставляються протягом 5 календарних днів, рахуючи від дати поставки. За несвоєчасне надання рахунків продавець сплачує штраф у розмірі 5% від суми поставки (п. 4.4. Договору).

Термін дії договору - з моменту підписання по 31 грудня 2014р., а в частині гарантійних зобовязань щодо обладнання до моменту їх спливу (п. 9.4. Договору).

18.04.2014р. сторони підписали додаткову угоду №2 до договору №14-0125-02 від 23.01.2014р., якою узгодили поставку продукції на суму 86 193,00 грн.

На виконання умов зазначеної додаткової угоди позивачем було поставлено та передано відповідачу продукцію на суму 80 883,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № Э0418-1 від 18.04.2014р. на суму 80 883,00 грн. (а.с. 23).

Відповідно до специфікації №3, умови оплати 20% попередня оплата на підставі виставленого рахунку на попередню оплату, 80% по факту поставки протягом, протягом 14 календарних днів, на підставі виставленого рахунку на оплату.

Відповідач за прийняту продукцію розрахувався часткову у сумі 11 928,60 грн.

09.04.2014р. сторони підписали додаткову угоду №3 до договору №14-0125-02 від 23.01.2014р., якою узгодили поставку продукції на суму 50 331,60 грн.

На виконання умов зазначеної додаткової угоди позивачем було поставлено та передано відповідачу продукцію на суму 50 331,60 грн., що підтверджується видатковою накладною № Э0409-7 від 09.04.2014р. на суму 50 331,60 грн. (а.с. 25).

Відповідно до специфікації №4, умови оплати 20% попередня оплата на підставі виставленого рахунку на попередню оплату, 80% по факту поставки протягом, протягом 14 календарних днів, на підставі виставленого рахунку на оплату.

Відповідач за прийняту продукцію по видатковій накладній № Э0409-7 від 09.04.2014р. розрахувався в повному обсязі, що підтверджується банківською випискою (а.с. 26).

24.04.2014р. сторони підписали додаткову угоду №4 до договору №14-0125-02 від 23.01.2014р., якою узгодили поставку продукції на суму 86 323,80 грн.

На виконання умов зазначеної додаткової угоди позивачем було поставлено та передано відповідачу продукцію на суму 50 556,30 грн., що підтверджується видатковою накладною № Э0424-1 від 24.04.2014р. на суму 50 556,30 грн. (а.с. 28) та на суму 38 448,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № Э0430-1 від 30.04.2014р. на суму 38 448,00 грн. (а.с. 29).

Відповідно до специфікації №5, умови оплати - по факту поставки, протягом 14 календарних днів, на підставі виставленого рахунку на оплату.

Відповідач за прийняту продукцію по видатковій накладній № Э0424-1 від 24.04.2014р. не розрахувався, за прийняту продукцію по видатковій накладній № Э0430-1 від 30.04.2014р. розрахувався, що підтверджується банківською випискою (а.с. 30).

08.05.2014р. сторони підписали додаткову угоду №5 до договору №14-0125-02 від 23.01.2014р., якою узгодили поставку продукції на суму 210 803,04 грн.

На виконання умов зазначеної додаткової угоди позивачем було поставлено та передано відповідачу продукцію на суму 217 517,16 грн., що підтверджується видатковою накладною № Э0508-1 від 08.05.2014р. на суму 217 517,16 грн. (а.с. 32).

Відповідно до специфікації №6, умови оплати по факту поставки, протягом 14 календарних днів, на підставі виставленого рахунку на оплату.

Відповідач за прийняту продукцію не розрахувався.

28.05.2014р. сторони підписали додаткову угоду №8 до договору №14-0125-02 від 23.01.2014р., якою узгодили поставку продукції на суму 57 804,48 грн.

На виконання умов зазначеної додаткової угоди позивачем було поставлено та передано відповідачу продукцію на суму 59 657,40 грн., що підтверджується видатковою накладною № Э0528-1 від 28.05.2014р. на суму 59 657,40,16 грн. (а.с. 34).

Відповідно до специфікації №8, умови оплати по факту поставки, протягом 14 календарних днів, на підставі виставленого рахунку на оплату.

Відповідач за прийняту продукцію не розрахувався.

17.06.2014р. сторони підписали додаткову угоду №10 до договору №14-0125-02 від 23.01.2014р., якою узгодили поставку продукції на суму 161 918,70 грн.

На виконання умов зазначеної додаткової угоди позивачем було поставлено та передано відповідачу продукцію на суму 161 918,70 грн., що підтверджується видатковими накладними № Э0617-1 від 17.06.2014р. на суму 140 609,22 грн., №Э0619-8 від 19.06.2014р. на суму 11 235,00 грн., № Э0703-15 від 03.07.2014р. на суму 15 705,90 грн. (а.с. 54).

Відповідно до специфікації №10, умови оплати по факту поставки, протягом 14 календарних днів, на підставі виставленого рахунку на оплату.

Відповідач за прийняту продукцію розрахувався частково у сумі 13 167,12 грн.

27.06.2014р. сторони підписали додаткову угоду №11 до договору №14-0125-02 від 23.01.2014р., якою узгодили поставку продукції на суму 205 202,40 грн.

На виконання умов зазначеної додаткової угоди позивачем було поставлено та передано відповідачу продукцію на суму 205 202,40 грн., що підтверджується видатковими накладними № Э00627-2 від 27.06.2014р. на суму 134 057,40 грн., № Э0704-1 від 04.07.2014р. на суму 65 318,40 грн. (а.с. 58-59).

Відповідно до специфікації №9, умови оплати по факту поставки, протягом 14 календарних днів, на підставі виставленого рахунку на оплату.

Відповідач за прийняту продукцію не розрахувався.

У звязку з чим Позивач просить сягнути з Відповідача заборгованість за наступними накладними:

1. Видаткова накладна № Э0418-1 від 18.04.2014 на суму 80 883,00 грн. (термін оплати згідно специфікації № 3 сплинув 02.05.2014, частково оплачено 01.04.2014 в сумі 11928,60 грн., сума заборгованості складає 68 954,40 грн.).

2. Видаткова накладна № Э0424-1 від 24.04.2014 на суму 50 556,30 грн. (термін оплати згідно специфікації № 5 сплинув 08.05.2014, сума заборгованості складає 50 556,30 грн.).

3. Видаткова накладна № Э0508-1 від 08.05.2014 на суму 217 517,16 грн. (термін оплати згідно специфікації № 6 сплинув 22.05.2014, сума заборгованості складає 217 517,16 грн.).

4. Видаткова накладна № Э0528-4 від 28.05.2014 на суму 59 657,40 грн. (термін оплати згідно специфікації № 8 сплинув 11.06.2014, сума заборгованості складає 59 657,40 грн.).

5. Видаткова накладна № Э0617-1 від 17.06.2014 на суму 140 609,22 грн. (термін оплати згідно специфікації № 10 сплинув 01.07.2014, сума заборгованості складає 140 609,22 грн.).

6. Видаткова накладна № Э0703-15 від 03.07.2014 на суму 15 705,90 грн. (термін оплати згідно специфікації № 10 сплинув 17.07.2014, частково оплачено 21.01.2016 в сумі 2 538,78 грн., сума заборгованості складає 13 167,12 грн.).

7. Видаткова накладна № Э0627-2 від 27.06.2014 на суму 134 057,40 грн. (термін оплати згідно специфікації № 11 сплинув 11.07.2014, сума заборгованості складає 134 057,40 грн.).

8. Видаткова накладна № Э0704-1 від 04.07.2014 на суму 65 318,40 грн. (термін оплати згідно специфікації № 11 сплинув 18.07.2014, сума заборгованості складає 65 318,40 грн.).

Загальна сума заборгованості за несплачений товар склала 749 837,40 грн., що і стало причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про задоволення спору на підставі наступного.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору поставки, згідно якого та в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З врахуванням викладеного, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем, у звязку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 749 837,40 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати у справі слід покласти на відповідача.

В ході розгляду справи відповідач заявив клопотання про розстрочення виконання судового рішення на 6 місяці.

Вказане клопотання Відповідач обґрунтовує тим, що виробничо-господарська діяльність відповідача, як і інших металургійних підприємств України, починаючи з 2008р. та в цей час, здійснюється в надзвичайно складних умовах, які викликані, з одного боку, нестабільністю кон'юктури ринку чорних металів, а з іншого, - постійним зростанням цін на електроенергію, природний газ, а також зростанням тарифів на залізничні перевезення - внутрішньому ринку.

Окрім цього, негативно вплинули на виробничо-господарську діяльність підприємства і втрата усталених господарських зв'язків з постачальниками сировини та матеріалів на Донбасі з причини проведення бойових дій на території Донецької та Луганської областей.

За підсумками 2015р. сума збитків підприємства відповідача склала 1 389 476 грн.

Наразі, через відсутність достатнього об'єму грошових коштів відповідач не має змоги сплатити позивачеві одним платежем суму заборгованості.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, зміна способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови унормовано статтею 121 Господарського процесуального кодексу України.

Так, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Наведена норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Відповідно до п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки визначається господарським судом.

Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у строк. При вирішенні питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Господарський суд, дослідивши докази та надавши оцінку наведеним заявником обставинам, установив, що виконання судового рішення відповідачем ускладнюється скрутним фінансовим станом останнього, негайне виконання рішення у справі призведе до збільшення кредиторської заборгованості, припинення господарської діяльності, що, в свою чергу, унеможливить виконання судового рішення у цій справі, тобто стягнення спірної суми.

З врахуванням викладеного, суд вважає за можливе заяву відповідача про розстрочення виконання рішення задовольнити частково та розстрочити виконання рішення в частині стягнення заборгованості у сумі 761 084,96 грн., яка складається з суми основного боргу - 749 837,40 грн. та судового збору - 11 247,56 грн., на 3 місяці, починаючи з квітня 2016 року, рівними частинами по 249 945,80 грн. за наступним графіком:

- до 30.04.2016 року - 253 694,99 грн.;

- до 31.05.2016 року - 253 694,99 грн.;

- до 30.06.2016 року - 253 694,99 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМ. Ф.Е. ДЗЕРЖИНСЬКОГО» (51925, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, 18б, ) на користь Приватного науково-виробничого підприємства «ЕЛЕКОМ» (49044, АДРЕСА_1, ) 749 837,40 грн. (сімсот сорок дев'ять тисяч вісімсот тридцять сім грн. 40 коп.) - основного боргу, 11 247,56 грн. (одинадцять тисяч двісті сорок сім грн. 56 коп.) - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

Розстрочити виконання рішення у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 761 084,96 грн., яка складається з суми основного боргу - 749 837,40 грн. та судового збору - 11 247,56 грн. на 3 (три) місяці з оплатою Публічним акціонерним товариством «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМ. Ф.Е. ДЗЕРЖИНСЬКОГО» (51925, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, 18б, ) рівними частками за наступним графіком:

- до 30.04.2016 року - 253 694,99 грн.;

- до 31.05.2016 року - 253 694,99 грн.;

- до 30.06.2016 року - 253 694,99 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 31.03.2016р.

Суддя ОСОБА_4