РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016Справа №910/1854/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "НОВА"
простягнення 1 565,51 грн.
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаШагін О.В. (представник за довіреністю №3б/н від 04.01.2016)
від відповідачане з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" про стягнення страхового платежу в розмірі 1 565,51 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/1854/16 та призначено розгляд справи на 01.03.2016.

У зв'язку з перебуванням судді на навчанні судове засідання 01.03.2016 не відбулося.

Ухвалою від 14.03.2016 розгляд справи призначено судом на 22.03.2016.

В судове засідання 22.03.2016 з'явився представник позивача, який надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав позовні вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Оскільки відповідач вважається таким, що повідомлений про час і місце розгляду справи судом, відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подав, з метою уникнення порушення процесуальних строків розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.02.2015 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Нова" (страховик), Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (страхувальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грас Савуа Україна" (повірений страховика) було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу № 918 (далі - Договір), відповідно до п.2.1 якого предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов'язані з володінням, користування і розпорядженням застрахованими ТЗ та додатковими обладнаннями до них; відшкодуванням страхувальником та/або експлуатантом заподіяної ним шкоди життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок експлуатації застрахованого ТЗ; життям, здоров'ям і працездатністю застрахованих осіб.

Відповідно до п. 1 Договору сума загального страхового платежу становить 29 376,00 грн.

Розділом 2 Договору сторони погодили строк сплати страхового платежу до 23.12.2015, період дії договору в частині зобов'язань страховика (з 00-00 до 24-00) з 11.03.2015 до 10.03.2016.

Відповідно до п. 13.1 Договору, період дії договору - будь-який із зазначених у розділі 1 договору проміжків часу, протягом якого страховик несе зобов'язання за договором, за умови отримання страховиком від страхувальника сум страхових платежів у терміни, зазначені у розділі 1 договору. ТОВ "Грас Савуа Україна" на основі п. 3.2, 3.3 договору доручення №В9/01.08.12 від 01.08.2012 зобов'язаний протягом (одного) робочого дня з дати отримання страхової премії перерахувати її на розрахунковий рахунок страховика.

Судом встановлено, що на підставі виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Грас Савуа Україна" рахунка-фактури № 1209 від 03.06.2015 платіжним дорученням № 4670 від 08.06.2014 на суму 7 344,00 грн відповідач здійснив оплату страхового платежу за Договором в сумі 7 344,00 грн.

За умовами п. 12.4 Договору дія договору може бути достроково припинена за вимогою страхувальника або страховика. При цьому, у разі дострокового припинення дії договору на вимогу страхувальника, страховик повертає йому 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням фактичних виплат за цим договором (п.12.4.1 Договору).

Відповідно до п.12.5 Договору про намір достроково припинити дію договору будь-яка сторона зобов'язана письмово повідомити іншу не пізніше ніж за 30 (тридцять) робочих днів до дати припинення, якщо сторони не дійшли згоди про інше.

25.06.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" направило на адресу відповідача лист за вих. № 2021/06 про припинення дії договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу № 918 від 24.02.2015 з 26.06.2015, а також про повернення суми страхового платежу, що залишився з дати припинення до закінчення дії спірного договору.

Зазначений лист був отриманий відповідачем 01.07.2015, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Проте, відповідач вказану вимогу залишив без відповіді та задоволення, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача 1 504,72 грн. страхового платежу, що залишився з дати припинення договору до закінчення дії договору, тобто за період з 13.08.2015 по 10.09.2015 (розділ 2 договору).

За приписами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України, договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором є договором страхування.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Частиною 4 ст. 997 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат.

Аналогічні приписи містить норма частини 4 статті 28 Закону України "Про страхування", відповідно до якої у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування.

У п. 12.4. Договору сторони погодили, що дію договору може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика. При цьому, у разі дострокового припинення дії договору на вимогу страхувальника, страховик повертає йому 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору.

Про намір достроково припинити дію договору будь-яка сторона зобов'язана письмово повідомити іншу не пізніш як за 30 робочих днів до дати дострокового припинення дії договору (п.12.5 Договору).

Враховуючи те, що лист № 2021/06 від 25.06.2015 про припинення дії договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу № 918 отриманий відповідачем 01.07.2015, то зазначений правочин припинив свою дію 12.08.2015, а відтак у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" виникло зобов'язання з повернення страхового платежу.

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору (з 13.08.2015 по 10.09.2016), суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку не спростував обставини, які повідомлені позивачем, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей, повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми страхового платежу нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 1 504,72 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних в сумі 17,44 грн та інфляційних втрат у сумі 43,35 грн суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 5.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Оскільки в даному випадку обов'язок відповідача з повернення страхових платежів виник у зв'язку з розірванням договору, а не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, і не породжує собою виникнення іншого грошового зобов'язання, відсутні правові підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

1.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" (02660, м. Київ, вулиця Марини Раскової, будинок 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м. Київ, вулиця Жилянська, будинок 43, ) суму 1 504 (одну тисячу п'ятсот чотири) грн. 72 коп. страхового платежу та та 1 324 (одну тисячу триста двадцять чотири) грн 49 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

2.В решті суми позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Ярмак

Повне рішення складено: 25.03.2016