РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016Справа №910/21617/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця", м. Київ

до 1) Компанії "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ), Австрія

2) Державної служби інтелектуальної власності України, м. Київ

про визнання патенту недійсним

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: Древицький О.В., Саєнко О.Д.

від відповідача-1:Кириченко І.А.

від відповідача-2: Запорожець Л.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ) (далі-відповідач-1) та Державної служби інтелектуальної власності України (далі-відповідач-2) про:

- визнання недійсним патенту України НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 15.03.2004, власником якого є Компанія "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ);

- зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести відомості щодо визнання недійсним патенту України НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 15.03.2004, виданого компанії Мегаінфарм ГмбХ до Державного реєстру патентів України на винаходи;

- зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України оприлюднити в офіційному бюлетені «Промислова власність» інформацію про визнання недійсним патенту НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 15.03.2004, власником якого є Компанія "Megainpharm GmbH".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що винахід за патентом НОМЕР_2 не відповідає критеріям патентоздатності «новизна» та «винахідницький рівень».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28.09.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи. Зокрема, зобов'язано позивача у строк до 04.09.2015 надати суду належним чином нотаріально завірені копії перекладу на німецьку мову ухвали суду від 25.08.2015 та позовної заяви з додатками у двох примірниках.

28.09.2015 через загальний відділ діловодства суду представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 25.08.2015 подано належним чином нотаріально завірені копії перекладу на німецьку мову ухвали суду від 25.08.2015 та позовної заяви з додатками.

У судовому засіданні 28.09.2015 представник позивача надав пояснення, зокрема, щодо причин тривалого виконання вимог ухвали суду від 25.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2015 розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 07.12.2015, зокрема, зобов'язано позивача надати суду належним чином нотаріально завірену копію перекладу на німецьку мову ухвали суду від 28.09.2015 у двох примірниках у строк до 12.10.2015.

15.10.2015 через загальний відділ діловодства суду представник позивача на виконання вимог ухвали суду від 28.09.2015 подав належним чином нотаріально завірені копії перекладу на німецьку мову ухвали суду від 28.09.2015.

07.12.2015 судове засідання не відбулося у зв'язку із проходженням суддею Бондарчук В.В. щорічної підготовки у Національній школі суддів України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 судове засідання призначено на 21.12.2015 за участю представників сторін.

У судовому засіданні 21.12.2015 представник позивача надав клопотання, в якому просив суд призначити у справі № 910/21617/15 судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, на вирішення якої поставити наступні питання:

- Чи відповідає кожен винахід з групи винаходів за патентом України НОМЕР_2 «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 15.03.2004 умові патентоздатності «винахідницький рівень»?;

- Чи відповідає кожен винахід з групи винаходів за патентом «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 15.03.2004 умові патентоздатності «новизна»?

Представник відповідача-1 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/13320/13 за позовом Megainpharm GmbH (Мегаінфарм) до 1) Міністерства охорони здоров'я України, 2) Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" про припинення порушення прав власника патенту України НОМЕР_2 на винахід. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 позовні вимоги задоволено частково, зокрема судом зобов'язано Приватне акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця" припинити використання у будь-який спосіб винаходу "ІНФОРМАЦІЯ_1", який охороняється патентом України НОМЕР_2 і належить Megainpharm GmbH (Мегаінфарм ГмбХ; 9082 Maria Wоrth, Wurthrsee-Sоduferstr.163 c 5, Austria). Зобов'язано Приватне акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця" припинити дії щодо введення в цивільний обіг лікарського засобу "Офтамірин" (краплі очні/вушні/назальні, розчин; 0,1мг/мл по 5 мл у флаконах №1), в якому використано винахід "ІНФОРМАЦІЯ_1" за патентом України НОМЕР_2, володільцем якого є Megainpharm GmbH (Мегаінфарм ГмбХ; 9082 Maria Wоrth, Wurthrsee-Sоduferstr.163 c 5, Austria).

Також, представник відповідача-1 надав заяву про застосування строку позовної давності, обґрунтовуючи тим, що строк позовної давності на подання позову про визнання недійсним патенту НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» відраховується від дати пріоритету заявки посадової особи позивача - ОСОБА_5 на патент НОМЕР_3 від 10.08.2011 на корисну модель, а саме з 14.02.2011, оскільки прототипом заявленої корисної моделі вказано винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_2 від 15.03.2004, отже позивачу було відомо про існування патенту України НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» з 14.02.2011, тобто строк позовної давності на звернення до суду про визнання недійсним патенту України НОМЕР_2 закінчився на початку 2014 року, а тому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог внаслідок пропуску строку позовної давності.

Крім того, представник відповідача-1 надав заяву про залучення до участі у справі третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору, мотивуючи тим, що 01.03.2013 між Компанією "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ) (далі - ліцензіар) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (далі - ліцензіат) укладено ліцензійний договір № 01-03-13 на використання винаходу, відповідно до якого ліцензіар надає ліцензіату на термін дії даного договору за винагороду невиключне право (невиключну ліцензію) на використання винаходу за патентом України НОМЕР_2 від 15.03.2004 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» (заявка № НОМЕР_1 від 20.03.2001) - на території України, у зв'язку з чим просить суд заучити фізичну особу-підприємця ОСОБА_6 у якості третьої особи із самостійними вимоги на предмет спору.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача-1 про залучення до участі у справі третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору.

Представник відповідача-2 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що питання відповідності патенту України НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» умовам патентоздатності, а саме критеріям «новизна» та «винахідницький рівень», не є правовим питанням, а тому потребує спеціальних знань.

Також, відповідач-2 надав клопотання, в якому просив суд призначити судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, на вирішення експертизи поставити наступні питання:

- Чи спростовують новизну винаходу за патентом України НОМЕР_2 відомості, які містяться в матеріалах справи, що були загальнодоступними у світі до дати подачі заявки № 2001 010041?

- Чи є очевидним для фахівця (тобто випливає явно з рівня техніки) сукупність ознак винаходу за патентом України НОМЕР_2 на досягнення заявленого у ньому технічного результату?

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2015 у справі № 910/21617/15 призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності та зупинено провадження на час її проведення.

29.02.2016 матеріали справи № 910/21617/15 надійшли до Господарського суду міста Києва разом з висновком експертів № 1075 від 26.02.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Київ від 01.03.2016 поновлено провадження у справі № 910/21617/15, розгляд справи призначено на 17.03.2016 за участю представників сторін.

15.03.2016 через загальний відділ діловодства суду від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, в якій останній зазначає, що відповідач-1 використовує власний патент на території України шляхом надання ОСОБА_6, як ліцензіату, ліцензію на використання винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 15.03.2004 за патентом НОМЕР_2 на підставі договору - ліцензійний договір № 01-03-13 на використання винаходу від 01.03.2013, у зв'язку з чим Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 просив суд залучити його до участі у справі, в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору.

У судовому засіданні 17.03.2016 представник відповідача-1 надав письмові пояснення на висновок експерта, в яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог внаслідок пропуску строку позовної давності.

Також, представник відповідача-1 надав письмові пояснення до заяви про застосування строку позовної давності, обґрунтовуючи тим, що позивач знав про існування патенту України НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» та використовував його з 07.02.2008, тобто строк позовної давності на подання позову про визнання недійсним патенту України НОМЕР_2 закінчився на початку 2011 року.

Крім того, розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про вступ у справу, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, суд відзначив наступне.

Згідно ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Оскільки Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 не обґрунтував, яким саме чином рішення у даній справі може вплинути на його права та обов'язки, тому суд відмовив у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про залучення останнього до участі у справі, в якості третьої особи.

У судовому засіданні 17.03.2016 оголошувалась перерва до 24.03.2016 у порядку ст. 77 ГПУ України.

23.03.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача-1 подав додаткові письмові пояснення, в яких зазначає, що строк позовної давності для позивач відраховується від дати подання заяви на реєстрацію лікарського засобу Окомістин виробництва позивача - 07.02.2008, про що свідчить заява про реєстрацію даного препарату з відміткою про прийняття її до розгляду ДП «Державний фармакологічний центр» МОЗ України, в п. 6 якого зазначено виробника препарату - ЗАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця".

У даному судовому засіданні представники позивача надали заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просять суд, заборонити Компанії "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ) передавати будь-якій особі (особам) право (права) інтелектуальної власності за патентом НОМЕР_2 та заборонити Державній службі інтелектуальної власності України реєструвати будь-які правочини про передачу права власності на винахід за патентом України НОМЕР_2 до вирішення спору у справі № 910/21617/15 по суті.

Крім того, представники позивача надали клопотання про призначення колегіального розгляду справи у складі трьох суддів.

Розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, Господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Оскільки суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії розгляду справи, відповідно у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовляє.

Разом з тим, розглянувши подане позивачем клопотання про призначення колегіального розгляду справи у складі трьох суддів, відзначає наступне.

Так, відповідно до ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України, справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Закон не визначає, які саме категорії справ підлягають колегіальному розгляду. Складність справи може визначатися залежно від складності спірних матеріально-правових відносин; кількості доказів, поданих на підтвердження вимог та заперечень; неясності чи суперечливості правових норм, що підлягають застосуванню у спірних відносинах; неоднаковості судової практики застосування правових норм, що регулюють спірні відносини тощо.

Враховуючи наведене, суд відхилив подане клопотання про призначення колегіального розгляду справи у складі трьох суддів з підстав необґрунтованості.

Також, представник позивача заявив клопотання, в якому просить суд викликати у судове засідання експертів Науково-дослідного інститут інтелектуальної власності НАПРН України, а саме, судового експерта ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для надання усних пояснень по висновку № 1075 від 26.02.2016, оскільки у судовому засіданні 17.03.2016 представником відповідача-1 було заявлено про сумнів щодо кваліфікації експертів при складанні експертного висновку № 1075 від 26.02.2016, у зв'язку із виявленням в тексті експертного висновку граматичних помилок та некоректних формулювань.

Так, відповідно до ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів.

Оскільки в матеріалах справи наявний висновок № 1075 від 26.02.2016, в якому судовими експертами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надано вичерпні відповіді на поставлені судом питання, тому клопотання позивача про виклик у судове засідання судових експертів судом відхилено.

Представниками Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" подано заяву про відвід судді Бондарчук В.В. у справі № 910/21617/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2016 заяву Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" про відвід судді Бондарчук В.В. у справі 910/21617/15 відхилено.

Представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги та надали письмові пояснення, мотивовані тим, що 03.07.2015 під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 760/21825/13-ц, зокрема з висновком експертизи, Приватному акціонерному товариству "Фармацевтична фірма "Дарниця" стало відомо про обставини, які стали підставою для звернення до суду з позовом у справі № 910/21617/15.

Також, представники позивача надали письмові пояснення щодо строку позовної давності, в яких зазначають, що обраховувати строк позовної давності необхідно з моменту подання позову до Солом'янського районного суду міста Києва у справі № 760/21825/13 - 08.10.2013, тому 3-річний строк спливає лише 08.10.2016.

Представник відповідача-1 заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача-2 також заперечив проти задоволення позовних вимог та надав додаткові пояснення, в яких зазначає, що висновок судового експерта про сукупність суттєвих ознак винаходу за патентом України НОМЕР_2 або ознак, еквівалентних їм, стала загальнодоступною в світі до дати заявленого пріоритету за заявкою № НОМЕР_1 є хибним, оскільки висновок в частині аналізу Д15 не доводить належним чином того, що сукупність ознак незалежних пунктів 1 та 2 формули винаходу за патентом України НОМЕР_2 була відома з джерела інформації Д15.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих учасниками судового процесу та витребуваних судом.

У судовому засіданні 24.03.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Компанія "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ) є власником патенту України НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстроване Державною службою інтелектуальної власності України на підставі заявки № НОМЕР_1 від 20.03.2001, про що 15.03.2004 в офіційному бюлетені «Промислова власність» №3 було здійснено публікацію.

Формула винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1», за патентом України НОМЕР_2 виглядає наступним чином:

1. Застосування мірамістину, як антисептика для лікування інфекційних уражень очей.

2.Очний антисептичний склад, який містить антисептичну речовину в фармацевтичному розріджувачі, який відрізняється тим, що як антисептичну речовину містить мірамістин в ефективній кількості при такому співвідношенні компонентів, % мас.:

мірамістин 0,005 - 0,1;

розріджувач до 100.

3. Очний антисептичний склад за пунктом 2, який відрізняється тим, що як розріджувач він містить офіціальний ізотонічний розчин хлориду натрію або ізотонічний розчин хлориду натрію підвищеної в'язкості.

4. Очний антисептичний склад за пунктом 3, який відрізняється тим, що як розріджувач-ізотонічний розчин хлориду натрію підвищеної в'язкості містить гелеутворювач - продукти модифікованої целюлози при такому співвідношенні компонентів, % мас.:

модифікована целюлоза 0,2 - 1,0

ізотонічний розчин хлориду натрію до 100.

5. Очний антисептичний склад за пунктом 4, який відрізняється тим, що як розріджувач-ізотонічний розчин хлориду натрію підвищеної в'язкості як гелеутворювач містить гідроксіетилцелюлозу при такому співвідношненні компонентів, % мас.:

гідроксіетилцелюлоза 0,2 - 0,4

ізотонічний розчин хлориду натрію до 100.

Так, Компанія Megainpharm GmbH (Мегаінфарм ГмбХ), як власник патенту України НОМЕР_2 на винахід "ІНФОРМАЦІЯ_1" звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним та скасування наказу Міністерства охорони здоров'я (далі - Міністерство) від 21.09.2012 № 734 "Про державну реєстрацію препаратів (перереєстрацію) лікарських засобів та внесення змін до реєстраційних матеріалів" у частині реєстрації лікарського засобу "Офтамірин"; зобов'язання Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" припинити використання у будь-який спосіб винаходу "ІНФОРМАЦІЯ_1", права на який належать Компанії і охороняються патентом України НОМЕР_2; зобов'язання ПрАТ "Дарниця" припинити дії щодо введення в цивільний обіг лікарського засобу "Офтамірин" або інших лікарських засобів на основі мірамістину (мірістамідолпропідолдиметилбензиламмонію хлориду або бензилдиметил [3-(мірістоїламіно)пропіл] амонію хлориду).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 (суддя Гумега О.В.) у справі № 910/13320/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2015 позовні вимоги Компанії Megainpharm GmbH (Мегаінфарм ГмбХ) задоволено частково. Визнано недійсним наказ Міністерства охорони здоров'я України (01021, м. Київ, вул. Грушевського,7; ідентифікаційний код 00012925) від 21.09.2012 року № 734 "Про державну реєстрацію препаратів (перереєстрацію) лікарських засобів та внесення змін до реєстраційних матеріалів" у частині реєстрації на ім'я Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 13; ідентифікаційний код 00481212) лікарського засобу "Офтамірин" (краплі очні/вушні/назальні, розчин; 0,1мг/мл по 5 мл у флаконах № 1, реєстраційне посвідчення № UA/12521/01/01);

Зобов'язано Приватне акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 13; ідентифікаційний код 00481212) припинити використання у будь-який спосіб винаходу "ІНФОРМАЦІЯ_1", який охороняється патентом України НОМЕР_2 і належить Megainpharm GmbH (Мегаінфарм ГмбХ; 9082 Maria Wоrth, Wurthrsee-Sоduferstr.163 c 5, Austria).

Зобов'язано Приватне акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 13; ідентифікаційний код 00481212) припинити дії щодо введення в цивільний обіг лікарського засобу "Офтамірин" (краплі очні/вушні/назальні, розчин; 0,1мг/мл по 5 мл у флаконах №1), в якому використано винахід "ІНФОРМАЦІЯ_1" за патентом України НОМЕР_2, володільцем якого є Megainpharm GmbH (Мегаінфарм ГмбХ; 9082 Maria Wоrth, Wurthrsee-Sоduferstr.163 c 5, Austria).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця" (02093, м. Київ, вул. Бориспільська,13; ідентифікаційний код 00481212) на користь Megainpharm GmbH (Мегаінфарм ГмбХ; 9082 Maria Wоrth, Wurthrsee-Sоduferstr.163 c 5, Austria) 2 294,00 грн. (дві тисячі двісті дев'яносто чотири грн. 00 коп.) судового збору, 12 000,00 (дванадцять тисяч гривень 00 коп.) витрат на проведення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 у справі № 910/13320/13 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2015 залишено без змін.

Як стверджує позивач, у провадженні Солом'янського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 760/21825/13-ц за позовом Компанії Мегаінфарм («Megainpharm GmbH», Austria) до Державної служби інтелектуальної власності, ОСОБА_5, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця», про визнання недійсним патенту НОМЕР_3 від 10. 08. 2011 року на корисну модель.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 29.11.2013 призначено у цивільній справі експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення експертів поставлено наступні питання, зокрема, які саме ознаки винаходу за Патентом України НОМЕР_2 від 15.03.2004 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» розкриті в описі і формулі винаходу за Євразійським патентом № 005132 «Лекарственный препарат» від 03.08.2004, дата подання заявки, на яку заявляється пріоритет - 17. 03. 2000?

У висновку №13892/13-53/364/14-34 від 17.09.2014 судовий експерт на зазначене вище питання надав наступну відповідь:

«Всі ознаки винаходу за патентом України НОМЕР_2 від 15.03.2004 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» за 1-м і 2-м незалежними пунктами формули розкриті в описі і формулі винаходу за Євразійським патентом № 005132 «Лекарственный препарат» від 03.08.2004, за винятком ознаки 2-го незалежного пункту формули, яка характеризує значення вмісту кількості мірамістину в діапазоні від 0,005 до 0,01 % мас. (за виключенням значення 0,01) у композиції очного антисептичного складу».

На підставі висновку експерта, позивач дійшов висновку, що патент НОМЕР_2 від 15.03.2004 (дата подання заявки на яку заявляється пріоритет - 24.04.2000) не є новим в порівнянні з винаходом «Лекарственный препарат» за Євразійським патентом № 005132 від 03.08.2004, дата подання заявки на яку заявляється пріоритет - 17.03.2000.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що патент України НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» не відповідає таким критеріям патентоздатності «новизна» та «винахідницький рівень», оскільки до дати 24.04.2000, на яку заявлено пріоритет про подання заявки на патент НОМЕР_2, вже було відомо застосування мірамістину, як антибактеріального лікарського засобу з широким спектром дії для лікування інфекційних хвороб незалежно від органу локалізації та викликаного збудниками, чутливим до мірамістину, в тому числі для лікування інфекційних хвороб очей, у зв'язку з чим просить суд визнати недійсним патент України НОМЕР_2 на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 15.03.2004, власником якого є Компанія "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» винахід (корисна модель) - результат інтелектуальної діяльності людини в будь-якій сфері технології.

Частиною 2 ст. 459 ЦК України встановлено, що об'єктом винаходу може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології.

Відповідно до частини 1-2 ст. 462 ЦК України, набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» патент - охоронний документ, що засвідчує пріоритет, авторство і право власності на винахід (корисну модель).

Статтею 464 ЦК України визначено, що майновими правами інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок є: - право на використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка; - виключне право дозволяти використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка (видавати ліцензії); - виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, корисної моделі, промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання; - інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Частино 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» передбачено, що об'єктом винаходу (корисної моделі), правова охорона якому (якій) надається згідно з цим Законом, може бути: - продукт (пристрій, речовина, штам мікроорганізму, культура клітин рослини і тварини тощо); - процес (спосіб), а також нове застосування відомого продукту чи процесу.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», винахід відповідає умовам патентоздатності, якщо він є новим, має винахідницький рівень і є промислово придатним. Корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною. Винахід (корисна модель) визнається новим, якщо він не є частиною рівня техніки. Об'єкти, що є частиною рівня техніки, для визначення новизни винаходу повинні враховуватися лише окремо. Рівень техніки включає всі відомості, які стали загальнодоступними у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету.

Згідно частини 2 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», патент надає його власнику виключне право використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів.

Використанням винаходу (корисної моделі) визнається: - виготовлення продукту із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях; - застосування процесу, що охороняється патентом, або пропонування його для застосування в Україні, якщо особа, яка пропонує цей процес, знає про те, що його застосування забороняється без згоди власника патенту або, виходячи з обставин, це і так є очевидним.

Продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу (корисної моделі), або ознаку, еквівалентну їй.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати винахід (корисну модель) без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що надаються патентом.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.205 було призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності та на вирішення експерта поставлено наступні питання:

- Чи містить винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_2 від 15.03.2004 винахідницький рівень?;

- Чи відповідав винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_2 від 15.03.2004 критерію патентоздатності «новизна» (на дату подання заявки № НОМЕР_1 від 20.03.2001)?

В експертному висновку №1075 від 26.02.2016 судовими експертами встановлено наступне.

1. Сукупність суттєвих ознак винаходу за патентом України НОМЕР_2 або ознак, еквівалентних їм, стала загальнодоступною в світі до дати заявленого пріоритету за заявкою № НОМЕР_1 та до дати подання цієї заявки (20.03.2001).

2. Дослідження за питанням 2 не проводилось через обставини, викладені у дослідницькій частині висновку №1075 від 26.02.2016.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону; б) наявності у формулі винаходу (корисної моделі) ознак, яких не було у поданій заявці; в) порушення вимог частини другої статті 37 цього Закону; г) видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Разом з тим, у процесі провадження у справі, представник відповідача-1 подав заяву про застосування строків позовної давності, оскільки вважає, що позивачем такий строк пропущено.

Розглянувши подану заяву, суд визнає її обґрунтованою з огляду на таке.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з витягу Державного реєстру патентів України на винаходи, відомості про видачу патенту України НОМЕР_2 було опубліковано 15.03.2004 в офіційному бюлетені «Промислова власність» №7 (копія виписки в матеріалах справи).

Разом з тим, позивач у позовній заяві зазначає, що під час ознайомлення 03.07.2015 з матеріалами цивільної справи № 760/21825/13-ц, зокрема висновком експерта № 13892/13-53/364/14-34 від 17.09.2014 Приватному акціонерному товариству "Фармацевтична фірма "Дарниця" стало відомо, що патент України НОМЕР_2 від 15.03.2004 не є новим у порівнянні з винаходом «Лекарственный препарат» за Євразійським патентом № 005132 від 03.08.2004, дата подання заявки на яку заявляється пріоритет - 17.03.2000, що стало підставою для звернення до суду.

Тобто, за твердженням позивача, останній довідався про порушення свого права 03.07.2015.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, на основі виданої Компанією "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ) виключної ліцензії, винахід за патентом України НОМЕР_2 використовується в Україні Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфамед", правопопередником якого є Закрите акціонерне товариство "Інфамед-Україна") шляхом у тому числі реєстрації лікарського засобу "Окомістин":

- реєстраційне посвідчення на лікарський засіб № UА/0483/01/01, краплі очні 0,01% зареєстрований в Україні терміном на 5 років, рішення про державну реєстрацію лікарського засобу затверджене наказом МОЗ України від 19.01.2004 № 30, заявник Закрите акціонерне товариство «ІНФАМЕД-УКРАЇНА».

Реєстраційне посвідчення, видане 06.02.2004 та діє на всій території України до 19.01.2009;

- реєстраційне посвідчення на лікарський засіб № UА/7537/01/01, краплі очні/вушні/для носа 0,01 %, зареєстрований в Україні терміном на 2 року 1 місяць, рішення про державну реєстрацію лікарського засобу затверджене наказом МОЗ України від 27.12.2007 № 858, заявник Закрите акціонерне товариство «ІНФАМЕД-УКРАЇНА».

Реєстраційне посвідчення видане 27.12.2007 та діє на всій території України до 19.01.2009.

Так, виробниками лікарського засобу "Окомістин" в Україні були Закрите акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця", правонаступником якого є ПрАТ "Дарниця" і Відкрите акціонерне товариство "Концерн Стірол".

Тож, виключне право виробляти та вводити в обіг даний продукт первинно належало ЗАТ "ІНФАМЕД-УКРАЇНА", що було власником першого реєстраційного посвідчення та розмістило виробництво даного продукту на ЗАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця", зокрема даному факту надана правова оцінка у судових рішеннях зі справи № 910/13320/13.

При цьому, відповідно до заяви про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарського засобу «Окомістин», поданої на експертизу в установу з реєстрації ЛЗ - ДП «Державний фармакологічний центр», у п. 6 якої зазначено виробника препарату - ЗАТ "Фармацевтична фірма "Дарниця" та наведено всі його реквізити, та у п. 13 вказано, що ЛЗ «Окомістин» захищений патентом НОМЕР_2 від 15.03.2004, термін дії 24.04.2020, власником якого є відповідач-1 (Компанія "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ)), яка прийнята ДП «Державний фармакологічний центр», що підтверджується відміткою на заяві про її прийняття - 07.02.2008.

Також, в матеріалах справи наявний лист позивача № 22/1999 від 29.07.2008 директору ДП «Державний фармакологічний центр» МОЗ України, в якому Приватне акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця" стверджує, що за період дії (2004-2009) реєстраційного посвідчення на лікарський засіб «Окомістин», краплі очні/вушні/для носа 0,01 % на фірму не надходило рекламацій від покупців фармацевтичної продукції.

Таким чином, суд приходить до беззаперечного висновку, що позивачеві було відомо про існування патенту України НОМЕР_2 з моменту реєстрації лікарського засобу "Окомістин" реєстраційне посвідчення на лікарський засіб № UА/0483/01/01, яке видане 06.02.2004 та виробником якого було зазначено Закрите акціонерне товариство "Фармацевтична фірма "Дарниця".

За таких обставин, позивач вважається таким, що пропустив строк позовної давності починаючи з 2007 року, при цьому суд відзначає, що позивач не скористався своїм правом на подання зустрічного позову у справі № 910/13320/13.

Крім того, посилання позивача на цивільну справу № 760/21825/13-ц за позовом Компанії "Megainpharm GmbH" (Мегаінфарм ГмбХ) до Державної служби інтелектуальної власності, ОСОБА_5, третя особа ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» про визнання недійсним патенту НОМЕР_3 від 10.08.2011 на корисну модель, як початок відрахування строку позовної давності, спростовується тим, що з бібліографічних даних, зокрема, опису до патенту НОМЕР_3 від 10.08.2011 на корисну модель (заявка u201101691 від 14.02.2011), вбачається, що прототипом заявленої корисної моделі вказано саме винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_2 від 15.03.2004.

При цьому, заявником та власником патенту НОМЕР_3 від 10.08.2011 на корисну модель (заявка u201101691 від 14.02.2011) вказано ОСОБА_5, який є засновником Приватного акціонерного товариства "Фармацевтична фірма "Дарниця".

Згідно частин 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з огляду на пропуск строку позовної давності.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 25.03.2016.

Суддя Бондарчук В.В.