ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Справа № 24/309

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії :

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" за вих. №2-2-602-2 від 02.03.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/1151/16 від 10.03.2016 р.)

на ухвалу господарського суду Львівської області від 24.02.2016 р.

за заявою ОСОБА_2, м.Кам»янка-Бузька Львівської області про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі № 24/309 (суддя - Манюк П.Т.)

за первісним позовом Дочірньої компанії "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" в особі філії ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" газопромислове управління "Львівгазвидобування", м. Львів

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Кам'янка-Бузька

за участю третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -МП "Руно", м. Судова Вишня

про стягнення 309 476,00 грн.

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Кам'янка-Бузька

до відповідача Дочірньої компанії "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" в особі філії ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" газопромислове управління "Львівгазвидобування", м. Львів

про стягнення 356 466,11 грн.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): Стеблецький Р.В. - провідний юрисконсульт юридичного відділу філії (довіреність від 08.12.2015 р.№2-25д);

від відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): Лабай А.М. - адвокат (договір про надання правової допомоги від 15.02.2016 р.);

третя особа: не з»явились;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області 24.02.2016р. задоволено заяву ОСОБА_2 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №24/309. Визнано наказ про примусове виконання рішення господарського суду Львівськоїобласті від 09.12.2008 р. у справі №24/309 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі філії ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» газопромислове управління «Львівгазвидобування» - 309 476 грн. вартості нафтопродуктів, 3 094,76 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу таким, що не підлягає виконаню.

ПАТ «Укргазвидобування», не погодившись з винесеною ухвалою, подав апеляційну скаргу від 02.03.2016 р. за вих. №2-2-602-2 (вх. № апеляційного суду 01-05/1151/16 від 10.03.16 р.), в якій посилається на те, що остання прийнята з порушекнням норм чинного матеріавльного та процесуального права та неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

Скаржник зазазначає, що для припинення зобов»язань заліком необхідна наявність декількох умов, а саме: залік можливий за умови, що зобов»язання є зустрічним; вимоги, що підлягають заліку, повинні бути однорідними і залік можливий лише за умови, що термін виконання зобов»язання настав, або строк виконання не встановлений або визначений моментом пред»явлення вимогии. При цьому вказує, що інша сторона має право заперечити заявлену вимогу про залік у зв»язку, наприклад, з недійсністю вимоги або відсутністю передбачених законом умов для заліку. Вказує, що структурним підрозділом ПАТ «Укргазвидобування» ГПУ «Львівгазвидобування» не було отримано жодних заяв від ОСОБА_2 щодо зарахування зустрічних вимог і, в свою чергу, не здійснювалось жодних відповідних проводок по розрахунках обліку, а отже факт безготівкового розрахунку з ФОП ОСОБА_2 не був зафіксований.

Також, Скаржник як на підставу скасування ухвали посилається на те, що судом безпідставно визнано відмітку (вхідний штамп ніби ГПУ «Львіввгазвидобування») на заяві про зарахування взаємних вимог як доказ її відправлення Стягувачу, оскільки на штампі відсутній підпис особи, яка її прийняла, її прізвище ім»я та по-батькові та назва посади. Заявником (боржником) не надано суду жодних інших доказів надсилання такої заяви Стягувачу (квитанцій, поштових повідомлень про вручення чи поштових описів).

Дані обставини Скаржник вважає підставою для скасувавння ухвали місцевого господарського суду.

Представник ОСОБА_2 у відзиві (вх. № апеляційного суду 01-04/2160/16 від 21.03.2016 р.) заперечує доводи апеляційної скарги, посилаючись на те, що зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за заявою однієї із сторін. Відтак на виконання зазначеної норми ФОП ОСОБА_2, 24.12.2009 р. звернувся з заявою до Позивача (яку передав ГПУ «Львівгазвидобування») про зарахування однорідних зустрічних вимог на суму 236 079,38 грн., а решту боргу в розмірі 76 609,38 грн. ним було внесено на рахунок Позивача. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем погашена повністю. Також вказує, що голослівним є твердження ПАТ «Укргазвидобування» про неотримання структурним підрозділом ПАТ «Укргазвидобування» ГПУ «Львівгазвидобування» заяв від ОСОБА_2 щодо зарахування зустрічних вимог, що спростовується відміткою на заяві про зарахування взаємних вимог, яка наявна в матеріалах справи. Щодо твердження про те, що Боржник не звертався до Відділу ДВС Кам»янка-Бузького РУЮ, вважає таке необгрунтованим, що спростовується перепискою ОСОБА_2 з Відділом ДВС, яка також наявна в матеріалах справи. Відповідно до цього, ухвалу місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2016 р. поновлено строк ПАТ «Укргазвидобування» на подання апеляційної скарги №2-2-602-2 від 02.03.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/1151/16 від 10.03.2016 р.) на ухвалу господарського суду Львівської області від 24.02.2016 р. у справі №24/309 (Т-5, а.с.136-137).

Ухвалою суду від 12.03.2016р. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" за вих. №2-2-602-2 від 02.03.2016 р. (вх. № апеляційного суду 01-05/1151/16 від 10.03.2016 р.) на ухвалу господарського суду Львівської області від 24.02.2016 р. у справі №24/309 та призначено до розгляду в судове засідання на 29.03.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (Т-5, а.с.138-139).

В судове засідання 29.03.2016 р. з»явились представники сторін, які підтримали свої доводи і заперечення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність ухвали господарського суду Львівської області від 24.02.2016 р. нормам чинного матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду від 04.07.2008 р. у справі № 24/309 первісні позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Дочірньої компанії „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" в особі філії ДК „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" газопромислове управління „Львівгазвидобування" - 309 476 грн. вартості нафтопродуктів, 3 094,76 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Зустрічний позов задоволено частково та стягнуто з Дочірньої компанії „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" в особі філії ДК „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" газопромислове управління „Львівгазвидобування" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - 151 784, 88 грн. основного боргу, 20 160,00 грн. пені, 53 657,33 грн. втрат від інфляції, 8 023,81 грн. - 3% річних, 2 335, 36 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено (Т-4, а.с.130-135).

На виконання вказаного рішення 09.12.2008 р. видано відповідні накази, які направлені стягувачу (Т-4, а.с.137, 138)

Ухвалою господарського суду Львівської області від 19.02.2013 р. замінено сторону виконавчого провадження ВП №33628920 з примусового виконання наказу господарського суду Львівської області №24/309, виданого 09.12.2008 р. - ДП «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» її правонаступником - ПАТ «Укргазвидобування» (Т-5,а.с.52-53).

Як встановлено місцевим господарським судоми, 16.02.2015 р. державним реєстратором реєстраційної служби Кам»янка-Буського РУЮ було здійснено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 (Т-5, а.с.70-73).

15.02.2016 р. на адресу господарського суду Львівської області поступила заява ОСОБА_2 про визнання наказу, виданого 09.12.2008 р. таким, що не підлягає виконанню (Т-5, а.с.62-63), яка мотивована тим, що 24.12.2009 р. у відповідності до вимог ст. 601 Цивільного кодексу України, він звернувся до Позивача про зарахування однорідних зустрічних вимог на суму 236 079,38 грн., а решту суми боргу в розмірі 76 609,38 грн. ним було сплачено на рахунок Позивача, відтак заборгованість є погашеною.

При перегляді ухвали місцевого господарського суду , судова колегія Львівського апеляційного господарського суду, керувалась наступним.

У відповідності до вимог ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може, зокрема, визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

У п.3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (із змінами та доповненнями) зазначено, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов»язанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Згідно вимог ст. 598 Цивільного кодексу України зобов»язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах , встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2009 р. Відповідач - ФОП ОСОБА_2 звернувся до Позивача із заявою про зарахування однорідних зустрічних вимог на суму 236 079,38 грн. та повідомив, що його заборгованість перед Позивачем складає 76 609,38 грн., і така отримана останнім, що підтверджується штампом Позивача про отримання 30.12.2009 р. (Т-5, а.с.66)

13.02.2015 р. Відповідачем сплачено Позивачу решту заборгованості в сумі 76 609,38 грн., що підтверджується квитанцією № (Т-5, а.с.67).

У відповідності до ч.3 ст. 203 Господарського кодексу України, що кореспондується ст. 601 Цивільного кодексу України господарське зобов»язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування; для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відтак враховуючи вищенаведене, зарахування можливе лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов»язань між двома особами , де кредитор одного зобов»язання є боржник іншого , те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а отже необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред»явити до зарахування вимоги за таким зобов»язанням , яке не підлягає виконанню.

Припинення зобов»язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 Цивільного кодексу України та ст.. 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду і спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що факт направлення Відповідачем на адресу Позивача заяви про зарахування однорідних зустрічних вимог, яка отримана Позивачем 30.12.2009 р., що підтверджується штампом на такій заяві (Т-5, а.с.66), свідчить про те, що ОСОБА_2 вчинено односторонній правочин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 236 079,38 грн. Решта заборгованості сплачена, про що свідчить квитанція №, а тому у Відповідача перед Позивачем немає обов»язку сплати заборгованості.

Щодо твердження Скаржника про неотримання структурним підрозділом ПАТ «Укргазвидобування» ГПУ «Львівгазвидобування» заяв від ОСОБА_2 щодо зарахування зустрічних вимог, то таке спростовується відміткою на заяві про зарахування взаємних вимог (Т-5, а.с.66). Щодо твердження, Апелянта про відсутність підпису особи, яка прийняла заяву, то як вбачається з матеріалів справи, на інших документах, зокрема на акті звірки ГПУ «Львівгазвидобування» (Т-5, а.с.157), також відсутній такий підпис, що свідчить про усталену практику прийому вхідної кореспонденції, яка склалась у Позивача. Крім того, Позивачем не надано інших доказів (книги вхідної кореспонденції тощо) які б свідчили про те, що даний штамп Підприємства проставлений протиправно.

Також, необґрунтованим є посилання Скаржника на те, що Боржник не звертався до Відділу ДВС Кам»янка-Бузького РУЮ, оскільки в матеріалах справи наявна переписка ОСОБА_2 з Відділом ДВС (Т-5, а.с.68,69).

У відповідності до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_2 щодо добровільного чи примусового виконання Позивачем рішення №24/309 в частині зустрічного стягнення з ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі філії ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» газопромислове управління «Львівгазвидобування» на користь ФОП ОСОБА_2 суми в розмірі 236 079,38 грн.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом правомірно визнано наказ про примусове виконання рішення господарського суду Львівської області від 09.12. 2008 р. у справі № 24/309 щодо стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь Дочірньої компанії „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" в особі філії ДК „Укргазвидобування" НАК „Нафтогаз України" газопромислове управління „Львівгазвидобування" - 309 476 грн. вартості нафтопродуктів, 3 094, 76 грн. державного мита та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу таким, що не підлягає виконанню.

Оцінивши докази в їх сукупності, судова колегія прийшла до висновку про відповідність ухвали господарського суду Львівської області від 24.02.2016 р. нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи та необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд, - ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Львівської області від 24.02.2016 р. у справі №24/309 про визнання наказу про примусове виконання рішення господарського суду Львівської області від 09.12.2008 р. у справі №24/309 таким, що не підлягає виконанню - залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" за вих. №2-2-602-2 від 02.03.2016 р. - без задоволення

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.03.2016 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Судді Гриців В.М.

Кордюк Г.Т.