РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2016Справа №910/26041/15
За позовом Broadcast Music Inc. (BMI)

До Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (ТРК "Студія "1+1")

Третя особа TV Media Planet Limited

Про стягнення 13 398,00 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача не з?явився

Від відповідача Фокін С.О. - представник

Від третьої особи не з?явився

Суть спору:

Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія "1+1" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (ТРК "Студія "1+1") про стягнення 13 398,00 грн.

Ухвалою суду від 03.10.2015 за зазначеною вище позовною заявою порушено провадження у справі № 910/26041/15 та призначено розгляд справи на 10.11.2015.

Ухвалою від 10.11.2015 розгляд справи відкладення на 25.11.2015.

25.11.2015 відділом діловодства суду від представника позивача отримано клопотання про дослідження доказів та письмові пояснення.

В судовому засіданні 25.11.2015 оголошено перерву до 04.12.2015.

В судове засідання 04.12.2015 представник позивача з?явився, надав усні пояснення.

В судове засідання 04.12.2015 представник відповідача з?явився, надав в судовому засіданні клопотання про залучення третьої особи, а саме: TV Media Planet Limited.

Відповідно до ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

За таких обставин, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи № 910/26041/15, суд вважає за доцільне залучити до участі у справі третю особу а, саме: TV Media Planet Limited.

Ухвалою від 04.12.2015 розгляд справи відкладено на 19.01.2016 та залучено третю особу.

19.01.2016 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 19.01.2016 позивач з'явився, підтримав позовні вимоги.

В судове засідання 19.01.2016 представник відповідача не з?явився.

Ухвалою суду від 19.01.2016 відкладено розгляд справи на 09.03.2016.

В судовому засіданні 09.03.2016 представником відповідача надано відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 09.03.2016 оголошено перерву до 18.03.2016.

В судове засідання 18.03.2016 представник позивача не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідач з'явився, надав усні пояснення, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підпунктом «г» ч. 1 ст. 49 Закону встановлено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

У пункті 49 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Між Broadcast Music Ink. і Організацією 31 грудня 2004 року було укладено договір про взаємне представництво інтересів (надалі - Договір від 31.12.2004), за умовами якого:

- слово «термін» означає період, що починається з 31.12.2004 та закінчується 31.12.2007, при чому даний період дії Договору від 31.12.2004 буде продовжуватися із року в рік автоматично, якщо він не буде розірваний іншою стороною рекомендованим листом, листом-підтвердженням або іншим еквівалентним повідомленням не пізніше ніж за шість місяців до закінчення кожного періоду (пункт «а» Договору від 31.12.2004);

- за Договором від 31.12.2004 Організація є єдиним представником інтересів Broadcast Music Ink. на території України протягом терміну Договору від 31.12.2004 (підпункт «б» пункту 1 Договору від 31.12.2004);

- сторони встановлюють, що Організація та її ліцензіати користуються всіма правами на твори Broadcast Music Ink., властивими для звичайної передачі прав на виконання, і якими користуються ліцензіати Організації на музичні композиції на території України (підпункт «в» пункту 2 Договору від 31.12.2004);

- кожна сторона підтверджує та гарантує, що вона має повні права та повноваження укладати Договір від 31.12.2004 та передавати права, що в ньому містяться, і права, передані за Договором від 31.12.2004, не будуть мати у своїй правовій охороні перешкод та претензій (пункт 7 Договору від 31.12.2004).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

З виписок із системи IPI про приналежність автора до членів іноземної авторсько-правової організації, яка управляє майновими правами авторів на колективній основі, вбачається таке:

«Wiggle» (власники: Warner-Tamerlane Publishing Co; іноземна організація колективного управління: BMI).

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 440 ЦК України та ч. 3 ст. 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною 2 ст. 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи ст. 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Судом у розгляді даної справи встановлено, що: на підтвердження факту сповіщення спірного музичного твору 04.07.2015 представником Організації Лісовим Олексієм Дмитровичем в присутності громадян: ОСОБА_3, ОСОБА_4 у м. Києві складено Акт, відповідно до якого в період з 21 год. 15 хв. до 22 год. 27 хв. здійснювалась фіксація використання (публічного сповіщення) твору «Wiggle» відповідачем.

Фіксація здійснювалась з використанням відеокамери SONY HDR HS20 на карту пам'яті Trausend 46B №B87938 5996.

До матеріалів справи долучено вказану карту пам'яті; судом переглянутий відеозапис, з якого вбачається, що публічне сповіщення музичного твору відбулося на телеканалі із логотипом « 1+1» 04.07.2015 р. у складі аудіовізуального твору «Вечірній квартал».

Запис телевізійного ефіру телеканалу « 1+1» з трансляцією випуску передачі «Вечірній квартал» відповідач не надав, мотивував це її відсутністю із посиланням на приписи ст. 48 Закону України «Про телебачення та радіомовлення», відповідно до якої копія ефірного запису зберігається 14 днів, а на момент подання позовної заяви пройшло більше року. Жодних скарг від позивача щодо змісту аудіовізуального твору не надходило.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що надані позивачем докази публічного сповіщення спірного музичного твору є неналаженими, а також, що відповідач не є виробником аудіовізуального твору «Вечірній квартал», він лише набув права на публічне сповіщення цього аудіовізуального твору на підставі договору від 11.09.2006, укладеного компанією «MV Media Planet» та Студією (далі - Договір від 11.09.2006), в свою чергу продюсером аудіовізуального твору надані докази включення із правом подальшого публічного сповіщення спірного музичного твору.

Судом встановлено, що в акті фіксації від 04.07.2015 відсутня будь-яка інформація про джерело відтворення ефіру, джерело відтворення частоту та територію, на якій здійснювалося мовлення, спосіб ідентифікації творів, обладнання, за допомогою якого відтворювався ефір, і спосіб ідентифікації музичних творів, що є необхідним для встановлення факту порушення виключних майнових прав суб'єктів авторського права саме з боку відповідача, а отже не може братися судом до уваги в якості належного доказу публічного сповіщення музичного твору «Wiggle».

Проте відповідачем не спростовувався відеозапис фіксації публічного сповіщення як належний доказ, за яким суд встановив, що публічне сповіщення музичного твору відбулося на телеканалі із логотипом « 1+1» 04.07.2015 у складі аудіовізуального твору «Вечірній квартал».

Також судом встановлено, що відповідно до Договору від 11.09.2006:

- ліцензіар передає (уступає) ліцензіату виключні права на телевізійний показ фільмів на території України (пункт 1.1 Договору від 11.09.2006);

- ліцензіар передає (уступає) ліцензіату виключні права на використання форматів на території України (пункт 1.1 Договору від 11.09.2006);

- виключні права на використання фільмів, переданих за Договором від 11.09.2006, будуть дійсними на території України протягом строку, вказаного в додатку №1 до Договору від 11.09.2006, які можуть бути доповнені сторонами (пункт 2.3 Договору від 11.09.2006);

- виключні права на використання форматів, переданих за Договором від 11.09.2006, будуть дійсними на території України протягом строку, вказаного в додатку №2 до Договору від 11.09.2006, які можуть бути доповнені сторонами (пункт 2.4 Договору від 11.09.2006);

- Договір від 11.09.2006 набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та діє протягом строку дії виключних прав, передбачених пунктами 2.3 та 2.4 Договору від 11.09.2006 (пункт 9.1 Договору від 11.09.2006).

Крім того, ТV Media Planet (ліцензіар) та Студією (ліцензіат) складено акт від 01.07.2015, відповідно до якого ліцензіар передає (уступає) ліцензіату виключні права, передбачені Договором від 11.09.2006 на телевізійний показ фільмів, вказаних в додатку до даного акту на території України (пункт 1 акта); дата відкриття виключних прав на використання фільмів - 01.07.2015 (пункт 2 акта); дата закінчення строку дії виключних прав на використання фільмів - 31.07.2015 (пункт 3 акта).

Згідно з додатком до акта компанією ТV Media Planet було передано відповідачу виключні права на показ телепрограми «Вечірній квартал».

Відповідно до частин другої-третьої статті 17 Закону:

- якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов'язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсеру аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору;

- автори, твори яких увійшли як складова частина до аудіовізуального твору (як тих, що існували раніше, так і створених у процесі роботи над аудіовізуальним твором), зберігають авторське право кожний на свій твір і можуть самостійно використовувати його незалежно від аудіовізуального твору в цілому, якщо договором з організацією, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи з продюсером аудіовізуального твору не передбачено інше.

Правовий аналіз наведених приписів свідчить про те, що власник майнових авторських прав на спірні твори (яким не являється позивач) не має права заперечувати проти їх використання у складі іншого аудіовізуального твору лише тоді, коли включення цих творів до складу іншого відбулося з дозволу правовласника, оформленого належним чином.

Так, Відповідачем наданий договір №03/02/14-Юр про надання юридичних послуг від 03.02.2014, укладений між ТОВ «Квартал 95» (продюсер/виробник аудіовізуального твору «Вечірній квартал») та ТОВ «Правничий дім «Копірайт» (Сторона 1), відповідно умов якого Сторона 1 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, бере зобов'язання здійснювати повний юридичний супровід укладання та виконання Стороною 1 в інтересах продюсера ТОВ «Квартал 95» договорів з авторами/правовласниками авторських та/або суміжних прав про передачу прав інтелектуальної власності на використання Об'єктів у складі аудіовізуальних творів, виробництво яких здійснюється ТОВ «Квартал 95» (п.1.1. Договору), згідно п. 1.2. Договору Сторона 1 також бере на себе зобов'язання по здійсненню виплати авторської винагороди авторам/правовласникам авторських/суміжних прав об'єктів, що використовуватимуться в проектах, передбачених додатками до цього договору, за надання авторами/правовласниками зокрема наступних прав: включення творів у склад Проекту, відтворення та право на доведення об'єктів у складі Проекту до відома публіки, зокрема шляхом публічного сповіщення без обмеження за територією та строком використання таких прав; відповідно до п. 9.1. Договору, строк дії зазначеного договору - до 31.12.2014, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами свої зобов'язань за ним.

Відповідно до Додатку № 14 від 10.10.2014 до зазначеного договору Сторона 1 отримала передбачені п.1.2. Договору права на музичний твір «Wiggle» для аудіовізуального твору «Вечірній квартал».

Судом враховано те, що зазначений договір, укладений між продюсером (виробником) аудіовізуального твору «Вечірній квартал» є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавався (стаття 204 ЦК України - презумпція правомірності правочину).

Як зазначалося, судом встановлено, що сповіщення твору «Wiggle» здійснювалось при сповіщенні цілісного аудіовізуального твору «Вечірній квартал».

Сповіщення аудіовізуального твору «Вечірній квартал» відповідачем здійснювалось на цілком законних підставах на основі договору із ТV Media Planet від 11.09.2006.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Тобто, публічне сповіщення спірного музичного твору у складові аудіовізуального твору, під час правомірного публічного сповіщення останнього, є також цілком правомірним.

Сповіщення творів, що увійшли як складова частина до цілісного аудіовізуального твору, право на сповіщення якого отримано на законних підставах, за своєю суттю не може вважатись бездоговірним використанням твору.

Як наслідок, публічне сповіщення музичного твору у складі аудіовізуального твору не потребує додаткового дозволу суб'єкта авторських прав. У такому разі особа, яка здійснює таке публічне сповіщення має лише сплатити справедливу авторську винагороду. У разі відсутності договору з організацією колективного управління розмір справедливої авторської винагороди визначається відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 року № 72 «Про затвердження мінімальних ставок винагороди (роялті) за використання об'єктів авторського права і суміжних прав».

Судом встановлено, що відповідач не відмовляється від сплатити авторам справедливої винагороди за публічне сповіщення їх творів, але в узгодженому сторонами розмірі, розрахованому згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 року № 72 «Про затвердження мінімальних ставок винагороди (роялті) за використання об'єктів авторського права і суміжних прав».

Таким чином, твердження позивача щодо незаконного використання відповідачем музичних творів шляхом їх публічного сповіщення не знаходить свого підтвердження наявними у матеріалах справи. Тобто позивач має право на стягнення справедливої авторської винагороди, а не стягнення компенсації.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення компенсації за порушення майнового авторського права необгрунтованими, непідтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтею 124 Конституції України, ст. ст. 43, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.03.2016.

СуддяЛ.В. Прокопенко