РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/32466/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Першого заступника військового прокурора центрального регіону України в інтересах держави в особі: Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" до Державного концерну "Укроборонпром", Товариства з обмеженою відповідальністю "МОС-КОМ" про стягнення 346 368,00 грн., за участю представників позивача - Царюка В.В, довіреність №2352 від 08.10.2015 року, відповідача 1 - Тоцького Б.А., довіреність №Д-879/2015 від 21.04.2015 року, відповідача 2 - не з'явився, прокурора - Пантюхова О.В., посвідчення №032439 від 11.03.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача-1 про зобов'язання притягнути керівника державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" до повної матеріальної відповідальності та до відповідача-2 про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 346 368,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.12.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 27.01.2016 року.

19.01.2016 року відповідачем-1 через канцелярію господарського суду м. Києва надано відзив на позовну заяву в якому він просив в задоволенні позову про зобов'язання притягнути керівника державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" до повної матеріальної відповідальності відмовити.

19.01.2016 року відповідачем-1 через канцелярію господарського суду м. Києва надано клопотання про припинення провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання притягнути керівника державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" до повної матеріальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

16.02.2016 року представником позивача через канцелярію суду надано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи №487/9474/15к за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, яка розглядається Заводським районним судом м. Миколаєва.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, про що виносить ухвалу.

У п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 3 і 4 ст. 35 ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Враховуючи викладене, вирішення справи №487/9474/15к за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, яка розглядається Заводським районним судом м. Миколаєва не є перешкодою для встановлення всіх істотних обставин у даній справі у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України. В той же час необґрунтоване зупинення провадження у справі порушує право сторін на розгляд справи упродовж розумного строку. За таких обставин, в задоволенні вищевказаного клопотання позивача про зупинення провадження у справі судом відмовлено за безпідставністю.

14.03.2016 року прокурором через канцелярію суду надано письмові пояснення у справі.

14.03.2016 року прокурором через канцелярію суду надано клопотання про відмову від позову в частині позовних вимог до відповідача-1 про зобов'язання притягнути керівника державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" до повної матеріальної відповідальності, яка прийнята судом.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено право позивача на відмову від позову до прийняття рішення по справі (ч. 4).

У відповідності до частини 1 статті 78 ГПК України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи.

Частиною 2 статті 78 ГПК України встановлено до прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

14.03.2016 року у судовому засіданні судом роз'яснено представнику позивача приписи та наслідки ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, які настають внаслідок відмови від позову.

Згідно п. 4 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Враховуючи вищенаведене, провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача-1 про зобов'язання притягнути керівника державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" до повної матеріальної відповідальності відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України підлягає припиненню у зв'язку з відмовою позивача від позову.

14.03.2016 року в судовому засіданні розглянуто клопотання відповідача-1 про припинення провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання притягнути керівника державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" до повної матеріальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з непідвідомчістю даної позовної вимоги господарському суду.

Дійсно, позов в частині зобов'язання притягнути керівника державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" до повної матеріальної відповідальності не підлягає вирішенню в господарських судах України, проте, в задоволенні клопотання відповідача-1 про припинення провадження судом відмовлено з підстав припинення провадження в цій частині позовних вимог відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з відмовою позивача від позову.

Представник відповідача-2 14.03.2016 року в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача-2 не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача-2.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1 та прокурора, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині позовних вимог до відповідача-2 з наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "МОС-КОМ" виставило Державному підприємству "Миколаївський бронетанковий завод" рахунок №41 від 24.12.2014 року на оплату товару на суму 346 368,00 грн. на виконання умов договору №20141201 від 01.12.2014 року.

26 грудня 2014 року Державним підприємством "Миколаївський бронетанковий завод" було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "МОС-КОМ" грошові кошти у розмірі 346 368,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12009 від 26.12.2014 року на суму 346 368,00 грн. з призначенням платежу - оплата за запчастини згідно рах. №41 від 24.12.2014 року.

Жодних доказів укладення між сторонами договору №20141201 від 01.12.2014 року та поставки відповідачем-2 товару позивачу на суму 346 368,00 грн. матеріали справи не містять і відповідач таких доказів суду не надав.

16.02.2015 року позивач звернувся до відповідача-2 з вимогою про повернення грошових коштів, що були сплачені платіжним дорученням №12009 від 26.12.2014 року на суму 346 368,00 грн.

Проте, відповідач-2 на вимогу грошові кошти не повернув.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача-2 на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 346 368,00 грн. обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи, і тому підлягають задоволенню.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням того, що Військовій прокуратурі центрального регіону України ухвалою господарського суду міста Києва від 25.12.2015 року було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, судові витрати в частині позовних вимог до відповідача-2 підлягають стягненню з відповідача-2 в доход Державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 80, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МОС-КОМ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Глінки, буд. 1, офіс 401; код 32843157) на користь Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" (54017, м. Миколаїв, Заводський район, вул. 1-ша Слобідська, 120, код 07856371) 346 368 (триста сорок шість тисяч триста шістдесят вісім) грн. 00 коп. безпідставно отриманих коштів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МОС-КОМ" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Глінки, буд. 1, офіс 401; код 32843157) 5 195 (п'ять тисяч сто дев'яносто п'ять) грн. 52 коп. судового збору в доход Державного бюджету України.

Провадження у справі в частині позовних вимог до Державного концерну "Укроборонпром" припинити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.03.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна