РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016Справа №910/33104/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Шишов О.О. - за довіреністю від 21.01.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю від 20.09.2013 року.

В судовому засіданні 10 лютого 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В грудні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Банк "Юнісон" (позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 417 307,71 доларів США заборгованості за кредитом, що станом на 29.12.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 9 935 045,79 грн., 30 237,93 доларів США заборгованості по процентам, що станом на 29.12.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 719 888,97 грн., 162 827,61 грн. пені за прострочення сплати процентів, 1 311 426,04 грн. пені за прострочення зі сплати основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Кредитного договору № 12 від 31 липня 2013 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/33104/15. Розгляд справи призначено на 03.02.2016 року.

В судовому засіданні 03.02.2016 року у справі оголошено перерву 10.02.2016 року.

10.02.2016 року відповідач звернувся до суду із клопотанням про призначення судової експертизи. В задоволені зазначеного клопотання суд відмовляє, з огляду на те, що відповідачем не було наведено обґрунтованих та достатніх підстав для призначення відповідної судової експертизи.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Юнісон» (банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (сторона) укладено Кредитний договір № 12 згідно з п. 1.1. якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію у іноземній валюті, а саме доларах США (кредитна лінія) та на підставі додаткових договорів до договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредит у порядку і на умовах, визначених договором. Позичальник, у свою, зобов'язується використати кредит з метою, зазначеною у пункті 1.5. договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору ліміт кредитної лінії (граничний розмір кредиту): 350 000,00 доларів США.

Пунктом 1.3. Договору загальний термін кредитування (термін дії кредитної лінії) за договором: з дати його укладання по 29.07.2016 року включно.

Розмір процентів за користування кредитом складає 12% річних (п. 1.4. Договору).

Згідно з п. 3.1. Договору позичальник повинен повернути банку кредит шляхом повернення кожного траншу частинами та у строки, що визначені у додатковому договорі, на підставі якого цей транш наданий, але не пізніше ніж у день закінчення строку дії кредитної лінії, зазначеного у пункті 1.3. договору. Повернення кредиту або його частини до настання зазначеного терміну вважається достроковим.

Проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з розміру процентної ставки, встановленої згідно п. 1.4. договору, з дня зарахування грошових коштів на рахунок позичальника, вказаний в п. 2.2. договору, до дати фактичного повернення кредиту (в т.ч. і за період прострочення погашення кредиту) (п. 3.3. Договору).

Пунктом 3.6. Договору сторони погодили, що проценти нараховані згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця у строк з 1-го числа по 5-те число (включно) місяця, наступного за тим, за який вони нараховані, а в місяці в якому закінчується термін користування кредитною лінією - в останній день терміну дії кредитної лінії, який вказаний в п. 1.3. договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору при невиконанні зобов'язань по погашенню заборгованості за кредитом та/або по сплаті процентів та/або комісій у строки, встановлені договором та додатковими договорами до договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від суми простроченої заборгованості, за кожний день прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у році (з дати виникнення простроченої заборгованості по дату погашення простроченої заборгованості, включаючи дату погашення).

У випадках, передбачених розділом 7 договору повернути кошти, надані в рахунок кредиту, сплатити проценти за користування ними, комісію, а у також неустойки (штраф, пеню), передбачені договором, та відшкодувати банку збитки у зв'язку з порушенням умов договору, у порядку, передбаченому договором та вимогою банку про дострокове повернення кредитних коштів (п. 6.1.8. Договору).

Згідно з п. 7.1.1. Договору під випадками невиконання умов за договором та додатковими договорами до договору та за будь-яким з фінансових документів (випадок невиконання) слід розуміти кожну із наступних дій або подій, незалежно від того, чи сталася вона внаслідок будь-якої причини поза контролем позичальника або будь-якої іншої особи чи ні, в т.ч., але виключно: невиконання платіжних зобов'язань - позичальник не сплачує своєчасно будь-яку суму, яку він повинен сплатити за договором та додатковими договорами.

Відповідно до п. 7.2.2. Договору в будь-який час після настання випадку невиконання банк має право вимагати дострокового повернення коштів, наданих в рахунок кредиту за договором та додатковими договорами до договору в порядку, передбаченому п. 7.3. Договору.

Пунктом 7.3. Договору вимога про дострокове повернення кредитних коштів, сплату процентів за користування ним та інших платежів, передбачених договором та додатковими договорами до договору, направляється позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 10 календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням зв'язку при відправленні листа з повідомленням про вручення, або дата, зазначена в повідомленні, яке отримане позичальником особисто у банку.

Додатковими договорами № 1-10 (до Кредитного договору № 12 від 31.07.2014 року) від 01.08.2013 року, 12.08.2013 року, 10.10.2013 року, 15.11.2013 року, 25.12.2013 року, 25.12.2013 року, 27.12.2013 року, 27.12.2013 року, 30.05.2014 року, 10.09.2014 року відповідно сторонами погоджено, в т.ч., надання відповідачу траншів, зміни процентної ставки за користування кредитними коштами та строки повернення кредитних коштів.

На виконання умов Договору позивачем надано відповідачу 140 595,27 доларів США (1 123 777,99 грн.), 165 686,00 доларів США (1 324 328,20 грн.), 43 718,73 доларів США (349 443,81 грн.), 196 500,00 доларів США (1 570 624,50 грн.), що підтверджується меморіальними ордерами № 283 від 01.08.2013 року, № 4893 від 12.08.2013 року, № 31665 від 25.12.2013 року, № 36070 від 27.12.2013 року відповідно.

Крім того, забезпечення виконання зобов'язання за Договором з боку відповідача забезпечено також Договором іпотеки від 31.07.2013 року зареєстрованим в реєстрі за № 2708 і посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. та Договором іпотеки від 27.12.2013 року зареєстрованим в реєстрі за № 4166 і посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В.

Позивач звернувся до відповідача із вимогою № 811/30 від 04.09.2015 року про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування кредиту (отримано відповідачем 07.09.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення).

Позивач стверджує, що через неналежне виконання відповідачем умов Кредитного договору № 12 від 31 липня 2013 року з останнього підлягає стягненню 417 307,71 доларів США заборгованості за кредитом, що станом на 29.12.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 9 935 045,79 грн., 30 237,93 доларів США заборгованості по процентам, що станом на 29.12.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 719 888,97 грн., 162 827,61 грн. пені за прострочення сплати процентів, 1 311 426,04 грн. пені за прострочення зі сплати основного боргу.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Статтею 174 Господарського кодексу передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом. Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами, зобов'язаною та управненою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем допущено неналежне виконання зобов'язань в частині оплати процентів за користування кредитом.

Крім того, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить 417 307,71 доларів США заборгованості за кредитом, що станом на 29.12.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 9 935 045,79 грн. та 30 237,93 доларів США заборгованості по процентам, що станом на 29.12.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 719 888,97 грн.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи викладене, зважаючи на порушення відповідачем умов Кредитного договору № 12 від 31 липня 2013 року щодо сплати процентів за користування кредитом, звернення позивача до відповідача з вимогою щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, те, що доказів повернення кредиту та сплати процентів за Кредитним договором станом на день розгляду спору відповідачем у більшому розмірі не надано, позовні вимоги про стягнення з останнього 417 307,71 доларів США заборгованості за кредитом, що станом на 29.12.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 9 935 045,79 грн. та 30 237,93 доларів США заборгованості по процентам, що станом на 29.12.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 719 888,97 грн. є обґрунтованими.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, з урахуванням п. 7.3. Договору, Додаткової угоди № 10 від 10.09.2014 року, звернення позивача до відповідача із вимогою про повернення кредиту та процентів за користування кредиту (отримано позичальником 07.09.2015 року), суд дійшов висновку про неправильність нарахувань позивача. За розрахунком суду з відповідача підлягає стягненню 1 252 632,35 грн. пені за прострочену заборгованість за кредитом та 162 827,61 грн. пені за прострочення сплати процентів.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03186, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК "ЮНІСОН" (03028, м. Київ, проспект Науки, будинок 30-А, ідентифікаційний код 38514375), грошові кошти: 417 307,71 доларів США (чотириста сімнадцять тисяч триста сім доларів США 71 цент) заборгованості за кредитом, що станом на 29.12.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 9 935 045,79 грн. (дев'ять мільйонів дев'ятсот тридцять п'ять тисяч сорок п'ять гривень 79 копійок), 30 237,93 доларів США (тридцять тисяч двісті тридцять сім доларів США 93 центи) заборгованості по процентам за користування кредитом, що станом на 29.12.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 719 888,97 грн. (сімсот дев'ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят вісім гривень 97 копійок), 1 252 632,35 грн. (один мільйон двісті п'ятдесят дві тисячі шістсот тридцять дві гривні 35 копійок) пені за прострочену заборгованість за кредитом та 162 827,61 грн. (сто шістдесят дві тисячі вісімсот двадцять сім гривень 61 копійка) пені за прострочення сплати процентів та 181 055,92 грн. (сто вісімдесят одна тисяча п'ятдесят п'ять гривень 92 копійки) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 09.03.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало