ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Справа № 915/102/16

За позовом: Фермерського господарства Золотий жайвір

47854, Тернопільська область, Підволочиський район,

с. Городниця

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Техноторг-Лізинг

54025, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 113/1

Про: стягнення грошових коштів у сумі 702000,00 грн.

Суддя О.Г. Смородінова

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. № 25 від 10.03.2016 р.

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. № б/н від 07.09.2015 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 08.02.2016 року звернувся до господарського суду з позовом стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 702000,00 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі копій наступних документів: від позивача листа-пропозиції вих. № 133 від 25.12.2013 року; від відповідача - листа б/н та дати (відповідь на лист № 33); листа від позивача вих. № 35 від 14.03.2014 року; листа-гарантії від 14.03.2014 року; платіжних доручень (оплат за техніку згідно рахунку) № 12 від 10.01.2014 року, № 19 від 14.01.2014 року, № 21 від 16.01.2014 року, № 4 від 21.02.2014 року; норм ст. ст. 147, 144, 67 Господарського кодексу України, ст. ст. 624 (п.2), 22, 1166 Цивільного кодексу України та мотивовані тим, що трактори за перераховані кошти в сумі 702000,00 грн. позивачу відповідачем передані не були. Відповідач використав грошові кошти на свій розсуд, чим спричинив збитки на суму 702000,00 грн., позбавивши тим самим позивача техніки сільськогосподарського призначення для обробітку сільськогосподарських угідь ФГ Золотий жайвір.

Позивач зазначає, що ним у належний спосіб доказано незаконність використання грошових коштів на загальну суму 702000,00 грн. отриманих від ФГ Золотий жайвір в період з 01 січня по 21 лютого 2014 року.

Відповідач у відзиві позов повністю заперечив, просить суд відмовити в його задоволенні, оскільки перераховані кошти, відповідач цілком правомірно врахував в погашення заборгованості за договором фінансового лізингу № 653 від 16.08.2012 року.

Відповідач вважає, що кошти в сумі 702000,00 грн. не є втратами позивача, які мають компенсуватися шляхом відшкодування збитків.

Розгляд даної справи відбувався на підставі норм ст. 741 Господарського процесуального кодексу України - в режимі відеоконференції.

10.03.2016 року суд оголошував перерву в засіданні до 29.03.2016 року.

29.03.2016 року за результатами розгляду справи суд, на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, дослідивши докази у їх сукупності, господарський суд -

встановив:

16.08.2012 року між Фермерським господарством «Барселона» та відповідачем був укладений договір фінансового лізингу № 653 (далі договір) згідно з предметом якого відповідач, як лізингодавець, зобовязався набути у власність та передати у користування лізингоодержувачу (ФГ «Барселона») на визначений у цьому договорі строк наступне майно (надалі предмет лізингу), а саме комбайн зернозбиральний КЗС 1218 у комплекті із жаткою та транспортним візком в кількості 1 шт. по ціні 1320000,00 грн.; передати у власність лізингоодержувача предмет лізингу за умови повного виконання лізингоодержувачем всіх своїх зобовязань за цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору вартість предмету лізингу складає 1320000,00 грн.

Пунктом 2.7. договору учасники передбачили, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові та/або інші платежі за цим договором як під час користування предметом лізингу, так і під час технічного обслуговування, ремонту, модифікації, модернізації предмета лізингу, неможливості використання предмета лізингу через аварію, механічний дефект тощо.

Пунктом 2.9 договору сторони домовились, що у разі існування у лізингоодержувача заборгованості за своїми грошовими зобов'язаннями за цим договором, до повного погашення такої заборгованості грошові кошти, що надходитимуть від лізингоодержувача, в незалежності від призначення платежу, зазначеного лізингоодержувачем, будуть спрямовуватися лізингодавцем та вважатимуться такими, що сплачені лізингоодержувачем на погашення такої заборгованості в наступній послідовності: - в першу чергу погашається заборгованість по лізинговій ставці; - в другу чергу погашається заборгованість по пені, штрафам та іншим належним з лізингоодержувача платежам, включаючи, але не обмежуючись страховими платежами, транспортним збором, платою за реєстраційні послуги; - в третю чергу погашається частина залишкової вартості предмета лізингу.

Відповідно до п.11.1, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 25 жовтня 2013 року, але в будь якому разі до моменту повного виконання лізингоодержувачам своїх грошових зобовязань за цим договором.

В подальшому, 07.06.2013 року між ТОВ Техноторг-Лізинг та ФГ «Барселона» було підписано додаткову угоду № 1 до договору фінансового лізингу № 653 від 16.08.2012 року, якою визначено, що з 01.06.2013 року до кінця дії строку договору розмір ставки лізингодавця складає 24% річних. У зв'язку зі зміною розміру ставки сторони дійшли згоди викласти додаток № 1 до договору фінансового лізингу № 653 від 16.08.2012 року в новій редакції (розрахунок лізингових платежів).

Відповідно до додатку № 1 до договору фінансового лізингу сторони визначили графік та порядок сплати лізингоодержувачем лізингових платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач (ФГ Золотий жайвір) 25.12.2013 року за вих. № 33 звернувся до відповідача з листом-пропозицією, відповідно до якого повідомив останнього про те, що враховуючи важкий фінансовий стан ФГ «Барселона» позивач готовий взяти виконання договору фінансового лізингу № 653 від 16.08.2012 року на себе, при умові відтермінування сплати за комбайн КЗС 1218 до 01.10.2014 року. Натомість позивач зобовязався придбати у відповідача на умовах 100 % оплати три трактори Беларус, а саме: Беларус 82.1 2 шт. та Беларус 1523 - 1 шт.

Після чого, 27.12.2013 року між позивачем (за договором новий боржник), відповідачем (по договору кредитор) та ФГ «Барселона» (за договором - первісний боржник) було укладено договір про переведення боргу, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором первісний боржник перевів свій борг на нового боржника, внаслідок чого новий боржник заміняє первісного боржника, як зобовязану сторону у договорі фінансового лізингу № 653 від 16.08.2012 року, укладеному між первісним боржником та кредитором.

Відповідно до п. 2 договору про переведення боргу новий боржник стає зобовязаним здійснити замість первісного боржника наступні обовязки останнього: в частині оплати лізингових платежів, згідно розділу 2 основного договору.

Пунктом 3 договору переведення боргу визначено, що з моменту укладення цього договору первісний боржник припиняє бути стороною за основним договором, замість нього стороною за основним договором стає новий боржник.

Згідно п. 5 договору переведення боргу, підписуючи цей договір, новий боржник підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (документація), пов'язана із основним договором, зокрема і та, що стосується спорів і суперечностей за основним договором між первісним боржником та кредитором.

Пунктом 6 договору переведення боргу учасники визначили, що переведення боргу за цим договором не тягне за собою жодних інших змін умов основного договору, укладеного між первісним боржником і кредитором, окрім тих, що пов'язані із зміною первісного боржника новим боржником.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє на протязі дії основного договору (п.8 договору переведення боргу).

В подальшому, на виконання умов договору про переведення боргу відповідач надав позивачу рахунок - фактуру № 27/12-01 від 27.12.2013 року на оплату за техніку згідно договору № б/н від 27.12.2013 року, після чого останнім були перераховані грошові кошти відповідачу за техніку саме на підставі вказаного рахунку, про що свідчить призначення платежу в наступних платіжних дорученнях: № 12 від 10.01.2014 року на суму 151000,00 грн.; № 19 від 14.02.2014 року на суму 151000,00 грн., № 21 від 16.01.2014 року на суму 100000,00 грн.; № 4 від 21.02.2014 року на суму 300000,00 грн., всього на загальну суму 702000,00 грн.

Крім цього, слід вказати, що від відповідача до позивача на лист № 33 від 25.12.2013 року надійшов лист, в якому відповідач повідомив позивача про неможливість пролонгації договору фінансового лізингу № 653 від 16.08.2012 року. Також цим листом відповідач повідомив позивача про те, що кошти в розмірі 702000,00 грн. сплачені ФГ Золотий жайвір у період з 01.01.2014 року по 21.02.2014 року були враховані на погашення простроченої заборгованості згідно п. 2.9 договору фінансового лізингу № 653 від 16.08.2012 року та договору про переведення боргу від 27.12.2013 року, а саме: 121306,69 грн. погашення простроченої заборгованості зі сплати ставки лізингодавця за період серпень 2013 року по лютий 2014 року; 580693,31 грн. погашення простроченої заборгованості по сплаті компенсації вартості активів. Крім того, відповідач повідомив позивача, що станом на 24.02.2014 року у нього наявна заборгованість в розмірі 327640,03 грн.

Зі свого ж боку, листом за вих. № 35 від 14.03.2014 року позивач, посилаючись на те, що прийнявши лист-пропозицію від 25.12.2013 року щодо тракторів та розрахункові документи на загальну суму 702000,00 грн., відповідач зобовязаний був передати вказані трактори за актами приймання-передачі, а не зараховувати кошти на якісь інші цілі, просив відповідача забезпечити передачу тракторів Беларус, марки: Беларус 82.1 2 одиниці та Беларус 1523 - 1 одиниця, за актом приймання-передачі, а виплати за комбайн марки КЗС -1218 розглядати в наступному порядку та надання гарантій ФГ «Барселона» відповідно до додатку № 1 від 14.03.2014 року, за яким: ФГ «Барселона» гарантувало оплатити за комбайн марки КЗС -1218.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів (збитків) в сумі - 702000,00 грн., що незаконно використані відповідачем.

Дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами чинного законодавства про лізинг та загальними положеннями глави 82 Цивільного кодексу України про відшкодування шкоди.

Так, частина 2 ст. 1 Закону України Про фінансовий лізинг передбачає, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікації та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Приписами ст. 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати:

а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно;

в) компенсацію відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України Про фінансовий лізинг передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

На виконання умов вищенаведеного договору фінансового лізингу відповідач (ТОВ Техноторг-Лізинг) актом прийому-передачі у фінансовий лізинг № 653 за 03.09.2012 року передав у користування ФГ «Барселона» комбайн зернозбиральний самохідний КЗС 1218 у комплекті із жниваркою зерновою ЖЗК 7-5 та транспортним візком 1012 року випуску, заводський № 0213, двигун № НОМЕР_1, загальною вартістю 1320000,00 грн.

Протягом дії договору № 653, за договором уступки вимоги від 27.12.2013 року відбулася заміна боржника з ФГ «Барселона» на ФГ Золотий жайвір.

Крім цього, надані суду докази свідчать, що 19.06.2015 року господарським судом Тернопільської області у справі №921/364/15-г/3 було прийнято рішення про задоволення позову ТОВ «Техноторг-Лізинг» у повному обсязі, а саме: стягнуто з ФГ «Золотий жайвір» 106195,21грн. заборгованості за договором фінансового лізингу №653 (72 080,80 грн. основна заборгованість за ставкою лізингодавця, 10 489,13 грн. пеня, 13 200 грн. штраф, 1492,17 грн. три відсотка річних, 8 933,11 грн. інфляційні втрати), з вилученням у ФГ «Барселона» та передачею ТОВ «Техноторг-Лізинг» комбайну зернозбирального КЗС-1218 реєстраційний номер НОМЕР_2.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 зазначене рішення господарського суду Тернопільської області від 19.06.2015 залишене без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За умовами ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

В той час, як ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В обґрунтування заявленого позову ФГ Золотий жайвір посилається на норми ст. 1166 Цивільного кодексу України згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності ж до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафна санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

На підставі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором; збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення; при визначення неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за договором є правовою підставою, згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України, для стягнення збитків.

Підставою для відшкодування збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов'язання за договором, тобто наявності прямого причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої, у тому числі понесених витрат.

Згідно зі ст. ст. 34, 36 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження наявності вини у відповідача по спірним відносинам та доказів понесення позивачем збитків в розмірі 702000,00 грн., суду не надано.

Як вбачається із листа-пропозиції позивача № 35 від 14.03.2014 року, останній запропонував придбати у позивача трактори «Беларус» у кількості 3 одиниці. Інші істотні умови, до яких можна віднести вартість техніки та строки її постачання покупцю, вказаним листом не передбачені, натомість зазначено, що інші умови співпраці готові узгодити в процесі переговорів.

Матеріали справи не містять будь-яких подальших домовленостей між сторонами та згод (акцепту) з боку відповідача, щодо продажу позивачу сільсько-господарської техніки. Водночас вбачається, що правовідносини між позивачем та відповідачем існували в площині виконання позивачем договору фінансового лізингу № 653 та договору переведення боргу від 27.12.2013 року.

Отже, твердження позивача щодо того, що відповідач використав перераховані грошові кошти на свій розсуд, чим спричинив господарству збитки на суму 702000,00 грн., позбавивши тим самим позивача техніки сільсько-господарського призначення для обробітку сільськогосподарських угідь ФГ Золотий жайвір є хибними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки, як вище було встановлено судом, перерахування грошових коштів здійснювалось на виконання договору про переведення боргу, а не на отримання техніки на інших відповідних правових підставах.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно наведених процесуальних норм розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення збитків з відповідача.

Оскільки, судом не встановлено порушень відповідачем прав позивача в рамках заявленого предмету позову, щодо понесення останнім збитків з вини відповідача. Не виявлена взагалі наявність самих збитків по спірним відносинам, а отже і всіх необхідних складових для їх стягнення. То з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фермерського господарства Золотий жайвір є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 741, 82, 82-1, 84, 85 Господарсько процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 04 квітня 2016 року.

Суддя О.Г.Смородінова