Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" березня 2016 р. Справа № 906/108/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- довіреність №107 від 15.02.2016;

від відповідача: ОСОБА_2- довіреність № 417/1 від 01.02.2016;

від третьої особи: ОСОБА_2 довіреність № 624/19 від 01.02.2016.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙС ТІМ" (м. Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Житомиргаз збут" (м. Житомир)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (м. Житомир)

про визнання протиправними дій з ініціювання припинення газопостачання згідно з повідомленням №28 від 04.02.2016; визнання такими, що не підлягають виконанню вимог, зазначених у повідомленні №28 від 04.02.2016

У відповідності до ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні 14.03.2016 було оголошено перерву до 11:00 24.03.2016

Позивач подав до суду позов з вимогами визнати протиправними дії ТОВ "Житомиргаз збут" з ініціювання припинення газопостачання згідно з повідомленням про припинення газопостачання № 28 від 04.02.2016 та визнати такими, що не підлягають виконанню вимоги, зазначені в повідомленні про припинення газопостачанню № 28 від 04.02.2016.

Ухвалою від 10.02.2016 господарський суд порушив провадження у справі та призначив справу до розгляду.

Іншою ухвалою від 10.02.2016 господарський суд вжив заходи до забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Житомиргаз збут" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35; ідентифікаційний код 39577504) та ПАТ "Житомиргаз" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35; ідентифікаційний код 03344071) вчиняти дії з припинення постачання та розподілу природного газу щодо належних ТОВ "АЙС ТІМ" об'єктів: приміщення офісу за адресою: м. Житомир, вул. Селецька, 29, та комплексу будівель і споруд № 4 за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, с. Станишівка.

29.02.2016 до суду від позивача надійшла позовна заява (в порядку ст. 22 ГПК України) за вих. №119 від 26.02.2016, згідно з якою останній просив:

- залучити до участі у справі в якості відповідача: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз";

- визнати протиправними дії ТОВ " Житомиргаз збут", ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" з ініціювання та вжиття заходів з припинення газопостачання згідно повідомлення про припинення газопостачання №28 від 04.02.2016;

- зобов'язати ТОВ "Житомиргаз збут", ПАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" відновити постачання та розподіл природного газу за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №11410V3PJZAPO16 від 04.01.2016, розподілу природного газу №09420V3PJZAPO16 від 01.01.2016 на належні ТОВ "АЙС ТІМ" об'єкти: приміщення офісу за адресою: м. Житомир, вул. Селецька, 29, бази за адресою: Житомирський район, сільрада Станишівка, за межами населених пунктів, комплекс будівель і споруд №4.

Ухвалою від 01.03.2016 господарський суд відмовив у задоволенні вище вказаної заяви від 26.02.2016 вих. №119 та прийнятті її до розгляду, у зв'язку зі зміною позивачем одночасно як предмету так і підстави позову, що суперечить положенням ч. 4 ст. 22 ГПК України; скасував заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Житомирської області від 10.02.2016 у справі № 906/108/16, у зв'язку зі зміною обставин, що спричинили застосування заходів до забезпечення позову, та про які не було відомо суду при винесенні ухвали від 10.02.2016.

В судовому засіданні 14.03.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача та третьої особи в засіданні суду проти позову усно заперечив, вимог попередньої ухвали суду не виконав.

З метою надання сторонам часу для подання додаткових пояснень та доказів у справі, а також виконання ними вимог ухвал суду, в судовому засіданні було оголошено перерву до 11:00 24.03.2016.

До початку розгляду справи на адресу суду надійшли такі документи:

- від позивача - пояснення від 21.03.2016, згідно з яким повідомлено, що вимога про припинення газопостачання, яка міститься в повідомленні про припинення газопостачання № 28 від 04.02.2016, за своєю правовою природою є юридичним актом, так як із її вчиненням виникають права та обов'язки у суб'єктів правовідносин за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410V3PJZAP016 від 04.01.2016, договору розподілу природного газу № 09420V3PJZAP016 від 01.01.2016, а саме: обов'язок самостійно припинити споживання газу, обов'язок нести відповідальність за безоплатне, безлімітне газоспоживання, самовільне відновлення. Саме у зв'язку з наявністю обов'язку по припиненню споживання природного газу та підготовці газоспоживчого обладнання до опломбування, за фактичної відсутності правових підстав для вчинення відповідачем дій з ініціювання припинення постачання природного газу, і вбачається порушення прав позивача як споживача природного газу. Окрім того, позивач у своїх поясненнях зазначає, що обраний ним спосіб захисту свого права є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, та вказує, що у разі вчинення постачальником неправомірних дій з ініціювання припинення постачання природного газу у позивача як споживача природного газу виникає право на відшкодування збитків, що узгоджується з ч. 1 п. 4 розділу VI "Порядку відшкодування збитків та вирішення спорів" Правил постачання природного газу, які затверджені постановою НКРЕ № 2496 від 30.09.2015 (а. с. 119, 120);

- від позивача - пояснення від 21.03.2016 з додатками, відповідно до яких позивач зазначає, що постачання природного газу в період з 01.07.2015 по 31.12.2015 здійснювалося споживачу згідно з укладеним договором на постачання природного газу за регульованим тарифом від 01.07.2015 № 2015/ТП-КП-700574, оскільки відповідачем було вчинено юридично значимі дії щодо виконання договору, які свідчать про його укладення (транспортування та постачання газу з 01.07.2015, виставлення рахунків на оплату за спожитий по договору газ, видання видаткових накладних на поставлений природний газ, прийняття оплати за транспортований та поставлений природний газ, підписання актів приймання-передачі природного газу тощо), звідси доводи відповідача про протилежне, позивач вважає безпідставними та необґрунтованими (а. с. 121 - 142);

- від відповідача - відзив на позовну заяву від 24.03.2016 вих. № 2828/6 з додатками, в якому останній повідомляє про безпідставність заявлених позивачем у позовній заяві вимог з огляду на те, що припинення постачання природного газу відбулося внаслідок порушення позивачем п. 12 Правил постачання природного газу, у зв'язку з відмовою від підписання ним актів приймання-передачі природного газу за період серпень - грудень 2015 року, січень 2016 року. Як зазначено відповідачем, станом на даний час споживачем вказані акти не підписані та не повернуті постачальнику. Підстави для відмови від підписання актів приймання-передачі відповідач вважає невмотивованими та необґрунтованими, з наведенням формальних підстав такої відмови. Враховуючи невиконання споживачем свого обов'язку щодо повернення постачальнику по одному примірнику оригіналів актів приймання-передачі природного газу, відповідач був змушений вжити заходи з припинення газопостачання. Разом з тим, відповідач у відзиві вказує, що позивачем не обґрунтовано та не доведено, яким саме чином направлення повідомлення № 28 від 04.02.2016 порушує його цивільні права та/або цивільний інтерес, зокрема, характер та наслідки спричинені таким порушенням, оскільки повідомлення носить інформативний характер та фактично надає споживачу можливість у добровільному порядку самостійно припинити газопостачання, попереджаючи, що у іншому випадку таке припинення буде здійснене постачальником. Відповідач вказує, що позивач вже звертався до господарського суду Житомирської області з позовом до відповідача та третьої особи про визнання вимоги про припинення газопостачання № 7 від 29.10.2015 протиправною, яка за своєю формою та змістом фактично аналогічна повідомленню № 28 від 04.02.2016 (справа № 906/1605/15), однак у задоволенні позову позивачу було відмовлено. Незважаючи на різне формулювання позивачем заявлених вимог у справах № 906/108/16 та № 906/1605/15 їх зміст та суть є однаковою (а. с. 143 - 172).

Після перерви в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав усні пояснення згідно з письмовими поясненням від 21.03.2016.

Представник відповідача та третьої особи проти позову заперечив.

Представник позивача надав для долучення до справи копію листа позивача від 14.03.2016 вих. № 150, адресованого відповідачу та третій особі, з приводу чого подав клопотання, яке було задоволено судом (а. с. 173 - 175).

Представник відповідача в засіданні суду надав клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень начальника відділу розрахунків відповідача ОСОБА_3 та працівника даного відділу ОСОБА_4 з приводу неповернення позивачем з підписання актів приймання-передачі природного газу за січень - лютий 2016 року по об'єкту КБІС №4, та копію позовної заяви позивача від 02.03.2016 вих. 126 з приводу оскарження дій з вжиття відповідачем та третьою особою заходів з припинення постачання та розподілу природного газу, зобов'язання поновити постачання та розподіл природного газу позивачу (а. с. 176 - 181).

В процесі розгляду справи в підтвердження факту прийняття судом до розгляду заяви позивача від 02.03.2016 вих. 126 судом було зроблено пошук в програмі "Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)" та долучено до матеріалів справи копію ухвали господарського суду Житомирської області про порушення провадження у справі № 906/195/16 від 09.03.2016 за позовом ТОВ "АЙС ТІМ" до ТОВ "Житомиргаз збут", ПАТ "Житомиргаз" про визнання протиправними дій ТОВ "Житомиргаз збут" та ПАТ "Житомиргаз" з вжиття заходів з припинення постачання та розподілу природного газу згідно з повідомленням про припинення газопостачання №28 від 04.02.2016; зобов'язання ТОВ "Житомиргаззбут" та ПАТ "Житомиргаз" відновити постачання та розподіл природного газу за договорами, відповідно, на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №11410V3PJZAP016 від 04.01.2016 та розподілу природного газу №09420V3PJZAP016 від 01.01.2016 (а. с. 182, 183).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.04.2015 було прийнято Закон України "Про ринок природного газу" (введено в дію з 01.10.2015), який визначає правові засади функціонування ринку природного газу України.

30.09.2015 НКРЕКП було прийнято низку постанов, спрямованих на реалізацію Закону України "Про ринок природного газу", зокрема: постанову № 2493 "Про затвердження Кодексу газотранспортної системи"; постанову № 2494 "Про затвердження Кодексу газорозподільних систем"; постанову № 2496 "Про затвердження Правил постачання природного газу"; постанову № 2497 "Про затвердження Типового договору транспортування природного газу"; постанову № 2498 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу", які в сукупності з іншими нормативно-правовими актами визначають правову основу державного регулювання монопольних ринків (транспортування, розподілу, зберігання, послуг установки LNG).

З метою належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу в Україні, в Законі України "Про ринок природного газу" передбачено загальні правила розподілу та постачання природного газу споживачам.

Так, приписами ст. 12 Закону визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 40 Закону унормовано, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

В розумінні Закону України "Про ринок природного газу" регулятором виступає національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Постачальником природного газу - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу. Споживачем - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини. А оператором газорозподільної системи - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Отже, у відносинах у сфері енергетики, що склалися між сторонами спору ТОВ "Житомиргаз збут" виступає постачальником природного газу, ТОВ "АЙС ТІМ" - споживачем природного газу, а ПАТ "Житомиргаз" - оператором ГРМ.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представниками сторін в судовому засіданні, товариство з обмеженою відповідальністю "АЙС ТІМ" (позивач) ознайомившись з умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, розміщеного на офіційному сайті НКРЕКП, сайті оператора ГРМ в мережі Інтернет за адресою: http://www.zt.104.ua в "Офіційному віснику України" від 01.12.2015 № 93 та в друкованому виданні, що публікується в межах території ліцензованої діяльності в газеті "Житомирщина" від 29.12.2015 № 137-138, приєдналося до умов договору розподілу природного газу шляхом заповнення заяв-приєднань № 09420V3PJZЕP016 та № 09420V3PJZAP016 від 01.01.2016 (а. с. 25, 26).

В якості невід'ємного додатку до заяви-приєднання від 01.01.2016 № 09420V3PJZAP016, укладеної між оператором ГРМ (ПАТ "Житомиргаз", третя особа) та позивачем, останнім було підписано договірні обсяги розподілу природного газу на 2016 рік по місяцях та кварталах (а. с. 27), які разом з заявами-приєднаннями були направлені позивачем на адресу ПАТ "Житомиргаз" поштовим відправленням 02.02.2016 з метою укладення публічного договору на розподіл природного газу (а. с. 28, 29).

В судовому засіданні представник відповідача не заперечив факт укладення між сторонами договору розподілу природного газу № 09420V3PJZAP016 від 01.01.2016.

Водночас, сторони підтвердили укладення між ними договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410V3PJZAP016 від 04.01.2016 (далі - договір, а. с. 17 - 19). Примірник підписаного позивачем договору був направлений на адресу відповідача 02.02.2016 та отриманий ним 03.02.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 164).

Пунктом 11.1 вказаного договору передбачено, що він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) і діє в частині постачання газу з 01.01.2016 до 31.12.2016, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Отже починаючи з 01.01.2016 правовідносини сторін у сфері газоспоживання регулюються між ними, зокрема, договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410V3PJZAP016 від 04.01.2016 та договором розподілу природного газу № 09420V3PJZAP016 від 01.01.2016.

Так, п. 1.1 договору № 11410V3PJZAP016 від 04.01.2016 передбачено, що ТОВ "Житомиргаз збут" як постачальник зобов'язався передати у власність ТОВ "АЙС ТІМ" як споживачу у 2016 році природний газ, а ТОВ "АЙС ТІМ" зобов'язався приймати та оплачувати вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

У п. 1.3 договору сторони встановили планові обсяги постачання газу по місяцях.

Відповідно до умов договору (пп. 2.9.1 - 2.9.5 п. 2.9) сторони погодили, що за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором газорозподільної системи та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

В матеріалах справи містяться акти прийому-передачі природного газу за січень 2016 року по двох об'єктах: приміщення офісу ТОВ "АЙС ТІМ" за адресою: м. Житомир, вул. Селецька, 29 та база ТОВ "АЙС ТІМ" за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, Станишівська сільрада, за межами населених пунктів, комплекс будівель і споруд № 4 (а. с. 112).

Як вбачається з пояснень представника відповідача (а. с. 144), акт прийому-передачі природного газу за січень 2016 року по об'єкту база ТОВ "АЙС ТІМ" представником позивача відповідачу повернуто не було без обґрунтування пояснень з даного приводу.

У п. 13 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, передбачено право постачальника ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування.

В такому разі постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об'єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року N 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за N 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу.

Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС.

При цьому, у разі одержання повідомлення про припинення або обмеження постачання природного газу споживач зобов'язаний з дотриманням правил безпеки обмежити (припинити) власне споживання природного газу, а в разі, якщо обмеження (припинення) природного газу буде здійснюватися Оператором ГРМ/ГТС, ужити комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню аварійних ситуацій, та підготувати власне газоспоживне обладнання до обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу (п. 14 Правил постачання природного газу).

Як вбачається з матеріалів справи, з посиланням на невиконанням споживачем свого обов'язку щодо повернення постачальнику одного примірника оригіналу акта приймання-передачі природного газу за січень 2016 року, а також актів за період серпень - грудень 2015 року, відповідачем було надано, а позивачем отримано повідомлення про припинення газопостачання № 28 від 04.02.2016 з проханням у термін до 10:00 09.02.2016 самостійно відключити від газових мереж газопостачання (обмежити газоспоживання до рівня 0 тис. куб. м на добу) і підготувати до пломбування газоспоживче обладнання за двома адресами: м. Житомир, вул. Селецька, 29 та Житомирська обл., Житомирський район, Станишівська сільрада, за межами населених пунктів, комплекс будівель і споруд № 4.

Зокрема, у повідомленні було зазначено, що у разі невиконання цієї вимоги транспортування газу підприємству буде припинено в примусовому порядку. Зобов'язано споживача з метою запобігання аваріям, травматизму, пошкодженню обладнання, негативному впливу на навколишнє природне середовище до настання зазначеного в повідомленні строку припинення (обмеження) газопостачання, вжити необхідних заходів для підготовки газоспоживного обладнання до такого припинення (обмеження) (а. с. 16).

Листом від 04.02.2016 вих. № 644/5 відповідач повідомив Житомирську обласну державну адміністрацію, Міського голову м. Житомира та Житомирську державну районну адміністрацію про надання попередження про припинення газопостачання та підготовку газоспоживного обладнання та вхідної засувної арматури на підприємствах згідно з переліком, в т. ч. підприємства позивача (а. с. 162), що узгоджується з п. 6 Порядку пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженого постановою КМ України від 08.12.2006 № 1687.

08.02.2016 відповідач надав ПАТ "Житомиргаз" як оператору ГРМ (третя особа у справі) повідомлення № 4 з проханням відключити від газопостачання 09.02.2016 о 10:00 за відсутності актів приймання-передачі за період серпень - грудень 2015 року, січень 2016 року приміщення за адресою: м. Житомир, вул. Селецька, 29 та базу - Житомирська обл., Житомирський район, Станишівська сільрада, за межами населених пунктів, комплекс будівель і споруд № 4 (а. с. 163).

Згідно з позовною заявою, позивач вважає підставу припинення газопостачання, наведену у повідомленні № 28 від 04.02.2016, надуманою та такою, що не відповідає фактичним обставин справи, оскільки акти не були підписані позивачем та повернуті відповідачу з вказівкою на необхідність усунення недоліків, виявлених при їх підписанні (безпідставно завищені показники кількості спожитого позивачем природного газу; порушені строки щодо їх складання та надсилання, передбачені п. 2.9 договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 11410V3PJZAP016 від 04.01.2016; більшість актів надіслані не постачальником природного газу, а оператором ГРМ) (а. с. 35 - 49, 174, 175).

Оскільки у позивача була відсутня заборгованість за спожитий природний газ, на підтвердження чого останній надав копії видаткових накладних № 00001032 від 25.01.2016 (а. с. 102), № 00000920 від 25.01.2016 (а. с. 104) та платіжні доручення № 351 від 27.01.2016, № 352 від 27.01.22016, № 366 від 28.01.2016 (а. с. 32 - 34), на його думку, у відповідача станом на 04.02.2016 не було законних підстав ініціювати припинення газопостачання, що стало підставою звернення до суду з цим позовом про визнання дій відповідача з ініціювання припинення газопостачання згідно з повідомлення про припинення газопостачання № 28 від 04.02.2016 протиправними, а вимог, зазначених в повідомленні про припинення газопостачання № 28 від 04.02.2016, такими, що не підлягають виконанню.

Приписами ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16, 20 ЦК України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду у визначений спосіб або інший спосіб, що встановлений договором або законом.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист при зверненні до суду, позивач вказав у позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право та спосіб його захисту, зазначивши, що з моменту отримання неправомірного повідомлення про припинення газопостачання № 28 від 04.02.2016 у нього виникає обов'язок по припиненню споживання природного газу та підготовці газоспоживчого обладнання до опломбування, чим порушено його права як споживача.

Суд встановив, що як за умовами договору № 11410V3PJZAP016 від 04.01.2016 (п. 4.3), так і Порядку пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення (п. 7) та Правил постачання природного газу (п. 14) визначено обов'язок споживача вжити необхідних заходів для підготовки газоспоживчого обладнання до припинення газопостачання у разі отримання повідомлення постачальника про припинення (обмеження) газопостачання.

Разом з тим, суд зазначає, що зобов'язання споживача до здійснення вказаних дій є необхідним заходом до запобіганню виникнення загрози життю або травматизму, пошкодженню обладнання та продукції, негативних екологічних наслідків тощо, тобто це комплекс дій необхідний для вчинення саме з метою страхування інтересів споживача.

Порушення вказаного обов'язку споживачем не призводить до настання відповідальності за його не виконання і є підставою для припинення газопостачання в примусового порядку, навіть за відсутності вчинених споживачем дій щодо підготовки газоспоживчого обладнання до опломбування.

Позивач у позовній заяві ставить питання про визнання вимог, зазначених в повідомленні про припинення газопостачання № 28 від 04.02.2016, такими, що не підлягають виконанню, однак, слід зазначити, що відповідно до ст. 12 ГПК України, дана вимога позивача не може бути предметом позову з огляду на те, що вимоги, зазначені в повідомленні, є лише частиною низки необхідних для вчинення відповідачем дій, які прямо передбачені чинним законодавством для реалізації права на припинення газопостачання у випадку порушення споживачем зобов'язань, передбачених умовами договору, та Правилами постачання природного газу. Оскарженню ж підлягають акти у формі рішень або безпосередньо дії, наслідком яких є порушення прав позивача. Сама по собі вимога, що міститься у повідомленні про припинення газопостачання № 28 від 04.02.2016, ніяк не може вважатися актом у формі рішення відповідача, оскільки носить інформаційний характер з приводу можливого вчинення відповідачем дій у разі не усунення позивачем до зазначеного в повідомленні часу фактів, що стали причиною надіслання повідомлення, та вказує на обов'язок позивача здійснити підготовчі дії щодо приведення газоспоживчого обладнання у стан, що дозволяє здійснити припинення газопостачання з найменшими для нього як споживача втратами.

Тобто повідомлення про припинення газопостачання № 28 від 04.02.2016 містить інформацію про необхідність вчинення певних дій у конкретній ситуації, є складовою частиною процесу з припинення постачання природного газу, та його існування ще не свідчить про обов'язкове відключення постачальником споживача від газопостачання, що випливає зі змісту п. 15 Правил постачання природного газу.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту виділяються способи, які застосовуються судом, та способи, які можуть бути використані сторонами правовідносин самостійно.

Суб'єкт права вільний у виборі способу захисту своїх прав, але це означає, що, вибираючи певний спосіб захисту, особа приймає на себе ризик його неефективності.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, необхідно також зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Проаналізувавши зміст правовідносин, що склалися між сторонами, суд встановив, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав, що полягає у визнанні вимог, зазначених в повідомленні про припинення газопостачання № 28 від 04.02.2016, такими, що не підлягають виконанню, є неналежним способом захисту права, оскільки рівноцінний вимозі про визнання повідомлення про припинення газопостачання неправомірним, яке в силу ст. 12 ГПК України не є актом, вимоги за яким можуть бути окремим предметом розгляду в господарському суді.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача з ініціювання припинення газопостачання згідно з повідомленням про припинення газопостачання № 28 від 04.02.2016, то суд вважає, що така вимога не є ефективним способом захисту прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах, оскільки вчинення відповідачем дій щодо надіслання повідомлення ще не свідчить про порушення прав позивача, а настання негативних наслідків для відповідача та відповідно порушення його прав буде мати місце за умови здійснення припинення постачання природного газу.

З огляду на викладене, суд зазначає, що враховуючи специфіку правовідносин, що склалися між сторонами у сфері енергетики, у споживача виникає право на оскарження дій постачальника з приводу неправомірності дій з припинення газопостачання лише по факту його вчинення. Надіслання повідомлень споживачу з вимогою підготувати газоспоживче обладнання до відключення є лише складовою частиною процедури припинення газопостачання, метою якої є інформування споживача про заходи, які будуть вживатися постачальником, та які належить вчинити споживачу з метою мінімізації можливої шкоди.

Законодавець вказує, що ефективним способом захисту прав споживача у разі неправомірного відключення споживача від газопостачання на виконання неправомірного доручення про припинення постачання газу є, зокрема, відшкодування збитків та право вимагати поновлення постачання природного газу в установленому порядку після усунення порушень і компенсації оплати послуг за відключення та підключення, якщо припинення газопостачання відбулося без розірвання договору постачання природного газу (п. 21 Розділу 2, п. 4 Розділу VI Правил постачання природного газу).

Як підтверджено представниками сторін в засіданні суду, станом на день винесення рішення у даній справі позивач відключений третьою особою за вказівкою відповідача від газопостачання.

Суд вважає, що в даному випадку ефективний захист порушених прав позивача, який надасть можливість відновити його права в первісному стані, може мати місце за результатами вирішення справи № 906/195/16 за позовом про визнання протиправними дій ТОВ "Житомиргаз збут" та ПАТ "Житомиргаз" з вжиття заходів з припинення постачання та розподілу природного газу згідно з повідомленням про припинення газопостачання №28 від 04.02.2016 та зобов'язання ТОВ "Житомиргаззбут" та ПАТ "Житомиргаз" відновити постачання та розподіл природного за договорами, відповідно, на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №11410V3PJZAP016 від 04.01.2016 та розподілу природного газу №09420V3PJZAP016 від 01.01.2016, оскільки вже після припинення газопостачання та у разі встановлення судом неправомірності вчинення відповідних дій можна стверджувати про порушення законних прав та інтересів позивача.

Наразі ж суд зазначає про передчасність цього позову у зв'язку з відсутністю порушених прав позивача та обрання ним способів захисту права, частина з яких не передбачена законом, а інша є неефективною у спірних правовідносинах, а тому вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в позові в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.03.16

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу - наручно

3,4 - відповідачу, третій особі