ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р.Справа № 922/336/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "Донбасенерго" (м. Київ) в особі структурної одиниці "Старобешівська ТЕС", м. Слов'янськ
до ТОВ "Насос Україна", м. Харків
про стягнення 33750,00 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №19-290 від 25.12.2015 року;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне АТ "Донбасенерго" (м. Київ) в особі структурної одиниці "Старобешівська ТЕС" (м. Слов`янськ) звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ "Насос Україна" (м. Харків) заборгованість за договором №344-ТРЗ від 08.04.14р. в сумі 33750,00 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 10.02.16р. за позовною заявою було порушено провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

28.03.16р. представник позивача надав письмові пояснення по справі, в яких просить суд позовні вимоги задовольнити.

28.03.16р. представник позивача надав заяву з документами для долучення до матеріалів справи, які долучено судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 28.03.16р. підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 28.03.16р. не з`явився, документів, витребуваних судом та відзиву на позовну заяву, не надав. На час проведення судового засідання в матеріалах справи містяться копія ухвали суду про порушення провадження у справі від 01.03.16р., що направлялась відповідачу на адресу вказану в позовній заяві та повернулась на адресу суду 18.03.16 року з довідкою органу зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Відповідно до п. 3.6 Розяснення президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 № 02-5/289 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України N 01-8/1228, 02.06.2006 року Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками адресат вибув, адресат відсутній і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки ухвала суду направлялась на адресу, яка вказана у Єдиному Державному реєстрі (м. Харків, вул. Новгородська, буд. 3/1), що підтверджується відомостями, наданими до суду позивачем 28.03.16р. та долучені до матеріалів справи, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відзив на позов не був наданий до суду, справа розглядається згідно ст.75 ГПК за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника позивача, судом встановлено наступне.

08 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Донбасенерго" в особі структурної одиниці Старобешівської ТЕС ("Покупець" за Договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Насос Україна" ("Постачальник" за Договором) укладено Договір № 344-ТРЗ (далі Договір).

Уклавши вказаний договір поставки продукції, кожна із сторін взяла на себе зобов`язання, а саме: Постачальник - передати у власність Покупця продукцію - насоси (код ДК 016:2010-28.13.1 в кількості, комплектації і за ціною, передбаченою умовами додатку № 1 до Договору), загальною вартістю 90000,00 грн., включаючи податок на додану вартість, а Покупець - прийняти продукцію належної якості та оплатити її вартість згідно з умовами Договору.

Пунктом 3.1. вказаного Договору, п. 2.1. Додаткової угоди № 1 до Договору передбачено, що поставку продукції Відповідач повинен здійснювати партіями, узгодженими Замовником, протягом 10 днів, з моменту отримання попередньої оплати. Місцем поставки є склад Постачальника - м. Харків, вул. Новгородська, будинок 3/1.

Відповідно до п. 5.3., 5.8. Договору Продукція вважається поставленою з моменту підписання сторонами Акта приймання - передачі продукції та товаросупроводжувальної документації.

На виконання умов п. 2.4. Договору Позивачем перераховано на поточний рахунок Постачальника передплату у загальній сумі 33750,00 грн. - 50% погодженої партії продукції, що підтверджується платіжним дорученням №1122 від 19.12.2014 р.

Проте Відповідач, в свою чергу, на виконання своїх зобов'язань, передбачених умовами п. 3. Додатку №1 до Договору, протягом 10-ти днів, з моменту отримання авансового платежу, не здійснив поставку продукції.

Позивачем було застосовано заходи досудового врегулювання господарського спору шляхом направлення претензії № 02-01/01724 від 23.06.2015р., яка була залишена відповідачем без виконання, що і стало підставою для звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт господарювання (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязків.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Частиною 6 ст. 265 ГК України передбачено, що до відносин поставки, не врегульованих ГК України, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлю - продаж.

Згідно з ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення попередньої оплати.

Згідно п.2 додаткової угоди №1 до договору (а.с. №14), строк поставки - протягом 10 днів після отримання попередньої оплати.

Оскільки позивач надав докази в підтвердження здійснення оплати (передплати) платіжним дорученням від 19 грудня 2014 року (а.с. №15) в розмірі 33750,00 грн., суд приходить до висновку, про наявність законних підстав для стягнення коштів, сплачених позивачем в рахунок попередньої оплати по договору №344-ТПЗ від 08.04.2014 року, зважаючи на те, що до теперішнього часу відповідач ці кошти позивачу не повернув.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату попередньої оплати за договором, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 33750,00 грн. передплати, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, тому судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 509, 525, 598, 612, 629, 662, 693 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 198, ч.6 ст. 265 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Насос Україна" (61145, м. Харків, вул. Новгородська, б. 3/1, п/р 879 в ПАТ "Укрсоцбанк" м. Харків, МФО 30023, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, б. 34А, п/р 99 в Головному управлінні з обслуговування клієнтів ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 300465, ) в особі структурної одиниці - Старобешівської ТЕС (84180, Донецька обл., м. Слов'янськ, м. Миколаївка, вул. Горького, 9. п/р 1865 в ПАТ "Державний ощадний банк України" філії Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк", МФО 335106, ) суму попередньої оплати в розмірі 33750,00 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_2