ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" березня 2016 р.Справа № 916/4686/15

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Петренко Н.Д.

суддів Щавинської Ю.М., Малярчук І.А.,

за участю секретаря Мурачашвілі Х.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 916/4686/15

за позовом: публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК"

до відповідачів: товариства з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ ОСОБА_1»,

компанії "ОСОБА_2 ІНК"

про визнання недійсним форвардного контракту

за зустрічним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ ОСОБА_1»

до відповідача: публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК"

за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: компанії "ОСОБА_2 ІНК"

про визнання дійсним форвардного контракту

За участю представників сторін:

від ПАТ «СБЕРБАНК: ОСОБА_3, довіреність № 812 від 10.12.2015 року;

від ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1»: ОСОБА_4, довіреність від 01.12.2015 року;

від компанії "ОСОБА_2 ІНК": не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

СУТЬ СПОРУ: позивачем - публічним акціонерним товариством «ОСОБА_5 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (після внесення змін до статуту найменування позивача було змінено на публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" (т.2, а.с. 48-55) заявлені вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ ОСОБА_1», компанії "ОСОБА_2 ІНК" про визнання недійсним укладеного між відповідачами форвардного контракту б/н від 07 травня 2015 року.

Відповідач ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» проти позову заперечував, звернувся із зустрічним позовом до ПАТ "СБЕРБАНК", за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, компанії "ОСОБА_2 ІНК", в якому просив суд визнати дійсним форвардний контракт б/н, укладений між ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» та компанією "ОСОБА_2 ІНК" 07 травня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Одеською області від 16.12.2015 року зустрічну позовну заяву ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» прийнято до розгляду та обєднано позови в одне провадження.

22.03.2016 року ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» подало до канцелярії суду заяву про відмову від зустрічного позову (вх. № 2-1504/16), посилаючись на односторонню відмову компанії "ОСОБА_2 ІНК" від форвардного контракту б/н від 07 травня 2015 року.

Господарським судом приймається відмова ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» від зустрічного позову, тому провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог підлягає припиненню на підставі ст. 78 та п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

У судовому засіданні представник ПАТ "СБЕРБАНК" наполягав на задоволенні первісних позовних вимог, а представник ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник компанії "ОСОБА_2 ІНК" у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про дату, час та місце засідання суду.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

- обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ "СБЕРБАНК" посилається на те, що між відповідачами у справі ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» та компанією "ОСОБА_2 ІНК" 07.05.2015 року було укладено форвардний контракт, за умовами якого ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» зобовязався в майбутньому продати, а компанія "ОСОБА_2 ІНК" придбати базовий актив за ціною, визначеною сторонами на момент укладення форвардного контракту.

ПАТ "СБЕРБАНК" вказує, що відповідно до п.2.1 форвардного контракту, базовим активом є наступне нерухоме майно:

- нежилі приміщення торговельного комплексу, що складаються з нежилих приміщень підвалу, загальною площею 5 806,7 кв. м., що знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 25, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежилі приміщення торговельного комплексу, що складаються з нежилих приміщень шостого поверху, загальною площею 4494,6 кв. м. та знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 25, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежилі приміщення першого поверху та підвалу, загальною площею 741,2 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Одеса, проспект Олександрівський, будинок 43, приміщення 101, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежитлові приміщення першого, другого, третього, четвертого поверхів загальною площею 1059,8 кв. м., за адресою: м. Одеса, проспект Олександрівський, будинок 43, приміщення 201, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежилі приміщення підвалу, першого та другого поверхів, загальною площею 3599,4 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 88/1, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежилі приміщення підвалу, першого, другого, третього та четвертого поверхів, загальною площею 2277,9 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 88/1, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежитлова будівля торгового центру «Мега-маркет», загальною площею 3044,2 кв.м., що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Мала Арнаутська, 105, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежитлові будівлі, що в цілому складаються будівель літ «А», літ «Б», загальною площею 582,1 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Азарова Віце-адмірала, 1/1, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежилі приміщення торговельного комплексу, що складаються з нежитлової будівлі літ «А» (II черга), загальною площею 5281,7 кв. м. та знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 27, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №01.

ПАТ «СБЕРБАНК» вважає, що укладений між відповідачами у справі форвардний контракт б/н від 07.05.2015 pоку має бути визнаний судом недійсним, при цьому посилається на те, що 15.07.2011 року між АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" та AT «СБЕРБАНК РОСІЇ» було укладено договір про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО. За твердженням позивача сума заборгованості АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" за Кредитним договором станом на 03.11.2015 року становила 43 371 675,85 доларів США та 46 608 814,15 грн.

З метою забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» та ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» були укладені договори іпотеки: від 19.12.2011 року за реєстровим номером 4169, від 19.12.2011 року за реєстровим номером 4161, від 27.04.2013 року за реєстровим номером 1409, від 21.06.2012 року за реєстровим номером 1383, від 27.04.2013 року за реєстровим номером 1405, від 27.04.2013 року за реєстровим номером 1407, від 29.04.2013 року за реєстровим номером 1446, від 29.04.2013 року за реєстровим номером 1448, від 15.07.2011 року за реєстровим номером 2236, згідно яких в іпотеку позивачу ПАТ "СБЕРБАНК" передані обєкти нерухомості, визначені як базовий актив в оспорюваному форвардному контракті.

ПАТ "СБЕРБАНК" посилається на положення ч. 3 ст. 9 та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», відповідно до яких іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Оскільки ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» до ПАТ «СБЕРБАНК» не зверталося та будь-якої згоди на укладення оспорюваного форвардного контракту від позивача не отримувало, банк з посиланням на положення ст.ст. 203, 215 ЦК України та вищезазначених статей Закону України «Про іпотеку» вважає, що такий договір є недійсним.

ПАТ "СБЕРБАНК" вказує також на те, що ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» та компанія «ОСОБА_2 інк.» є спорідненими структурами та мають спільного власника ОСОБА_6, а тому, на думку позивача, оспорюваний форвардний контракт є фіктивним, тобто його укладено без наміру створення правових наслідків з єдиною метою ухилення від виконання зобовязань за кредитним договором та блокування права банку на звернення стягнення на нерухоме майно, яке передане в забезпечення виконання кредитних зобовязань банку.

Таким чином, банк вважає, що форвардний контракт має бути визнано недійсним згідно з ч.1 та ч. 2 ст.234 ЦК України як фіктивний правочин.

Окрім викладеного, ПАТ "СБЕРБАНК" вказує, що оспорюваний форвардний контракт, за яким сторони домовилися в майбутньому укласти угоду щодо купівлі-продажу нерухомого майна за своєю правовою природою є попереднім договором, а тому згідно положень ч.1 ст.635, ст. 657 ЦК України підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню.

Оскільки сторонами форвардного контракту не було додержано його нотаріальної форми, ПАТ "СБЕРБАНК" стверджує, що контракт є нікчемним згідно положень ч. 1 ст.220 ЦК України

Позивач вважає, що якщо б сторони форвардного контракту звернулися до нотаріусу, то він би відмовив їм у посвідченні форвардного контракту, адже в реєстрі речових прав зареєстрована іпотека банку.

Отже, ПАТ "СБЕРБАНК" вважає форвардний контракт одночасно як нікчемним так і оспорюваним правочином та просить суд визнати його недійним на підставі ч. 1, ч. 4, ч. 5 ст. 203, ст. 215, ч. 1 ст. 220, ч.1 та ч. 2 ст. 234 ЦК України.

ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1», заперечуючи проти задоволення позову, вважає, що ні зміст, ні форма форвардного контракту не суперечить чинному законодавству, оскільки сам по собі форвардний контракт не передбачає відчуження базового активу (предмета іпотеки), а лише декларує намір його сторін укласти такий правочин у майбутньому, заздалегідь передбачаючи обовязок ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» забезпечити на момент укладення відповідного договору відсутність будь-яких заборон та/або обмежень на його відчуження, а тому ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» не було зобовязано отримувати згоду ПАТ «ОСОБА_5 БАНКУ РОСІЇ» на укладення форвардного контракту відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку».

ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» посилається на відсутність доказів фіктивності оспорюваного контракту, а також на те, що форвардний контракт не підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню, оскільки за своєю правовою природою є не попереднім договором в розумінні ст. 635 ЦК України, а деривативом, визначення якого міститься у пп. 14.1.45. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України та у ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, колегія суддів господарського суду Одеської області дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК", виходячи з наступного:

- судовим розглядом встановлено, що 15.07.2011 року між АТ "ФК "ЧОРНОМОРЕЦЬ" та ПAT «ОСОБА_5 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» було укладено договір про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО.

З метою забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між ПAT «ОСОБА_5 СБЕРБАНКУ РОСІЇ» та ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» були укладені договори іпотеки: від 19.12.2011 року за реєстровим номером 4169, від 19.12.2011 року за реєстровим номером 4161, від 27.04.2013 року за реєстровим номером 1409, від 21.06.2012 року за реєстровим номером 1383, від 27.04.2013 року за реєстровим номером 1405, від 27.04.2013 року за реєстровим номером 1407, від 29.04.2013 року за реєстровим номером 1446, від 29.04.2013 року за реєстровим номером 1448, від 15.07.2011 року за реєстровим номером 2236, згідно яких в іпотеку позивачу ПАТ "СБЕРБАНК" передані обєкти нерухомості, зокрема,

- нежилі приміщення торговельного комплексу, що складаються з нежилих приміщень підвалу, загальною площею 5806,7 кв.м, що знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 25 (обтяжені іпотекою на користь АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», що підтверджується іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 19.12.2011 року за реєстровим номером 4169);

- нежилі приміщення торговельного комплексу, що складаються з нежилих приміщень шостого поверху, загальною площею 4494,6 кв. м. та знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 25 (обтяжені іпотекою на користь АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», що підтверджується іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 19.12.2011 року за реєстровим номером 4161);

- нежилі приміщення першого поверху та підвалу, загальною площею 741,2 кв.м, що знаходяться за адресою: місто Одеса, проспект Олександрівський, будинок 43, приміщення 101 (обтяжені іпотекою на користь AT «СБЕРБАНК РОСІЇ», що підтверджується іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 27.04.2013 року за реєстровим номером 1409);

- нежилі приміщення першого, другого, третього, четвертого поверхів загальною площею 1 059,8 кв. м., за адресою: м. Одеса, проспект Олександрівський (проспект Миру), будинок 43, приміщення 201 (обтяжені іпотекою на користь АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», що підтверджується іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 21.06.2012 року за реєстровим номером 1383);

- нежилі приміщення підвалу, першого та другого поверхів, загальною площею 3599,4 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 88/1 (обтяжені іпотекою на користь АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», що підтверджується іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 27.04.2013 року за реєстровим номером 1405);

- нежилі приміщення підвалу, першого, другого, третього та четвертого поверхів, загальною площею 2277,9 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 88/1 (обтяжені іпотекою на користь АТ «СБЕРБАНК РОСИ», що підтверджується іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 27.04.2013 року за реєстровим номером 1407);

- нежитлова будівля торгового центру «Мега-маркет», що в цілому складається з будівлі літ. «А», загальною площею 3044,2 кв.м., що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Мала Арнаутська, 105 (обтяжена іпотекою на користь АТ «СБЕРБАНК РОСИ», що підтверджується іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 29.04.2013 року за реєстровим номером 1446);

- нежитлові будівлі, що в цілому складаються будівель літ «А», літ «Б», загальною площею 582,1 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Азарова Віце-адмірала, 1/1 (обтяжені іпотекою на користь АТ «СБЕРБАНК РОСИ», що підтверджується іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 29.04.2013 року за реєстровим номером 1448);

- нежилі приміщення торговельного комплексу, що складаються з нежитлової будівлі літ «А» (II черга), загальною площею 5281,7 кв. м. та знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 27 (обтяжені іпотекою на користь АТ «СБЕРБАНК РОСИ», що підтверджується іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 15.07.2011 року за реєстровим номером 2236).

Судом також встановлено, що між відповідачами у справі ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» та компанією "ОСОБА_2 ІНК" 07.05.2015 року було укладено форвардний контракт, за умовами якого ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» зобовязався в майбутньому продати, а компанія "ОСОБА_2 ІНК" придбати базовий актив за ціною, визначеною сторонами на момент укладення форвардного контракту.

Відповідно до п.2.1 форвардного контракту, базовим активом є наступне майно:

- нежилі приміщення торговельного комплексу, що складаються з нежилих приміщень підвалу, загальною площею 5 806,7 кв. м., що знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 25, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежилі приміщення торговельного комплексу, що складаються з нежилих приміщень шостого поверху, загальною площею 4494,6 кв. м. та знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 25, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежилі приміщення першого поверху та підвалу, загальною площею 741,2 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Одеса, проспект Олександрівський, будинок 43, приміщення 101, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежитлові приміщення першого, другого, третього, четвертого поверхів загальною площею 1059,8 кв. м., за адресою: м. Одеса, проспект Олександрівський, будинок 43, приміщення 201, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежилі приміщення підвалу, першого та другого поверхів, загальною площею 3599,4 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 88/1, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежилі приміщення підвалу, першого, другого, третього та четвертого поверхів, загальною площею 2277,9 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 88/1, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежитлова будівля торгового центру «Мега-маркет», загальною площею 3044,2 кв.м., що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Мала Арнаутська, 105, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежитлові будівлі, що в цілому складаються будівель літ «А», літ «Б», загальною площею 582,1 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Азарова Віце-адмірала, 1/1, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №1;

- нежилі приміщення торговельного комплексу, що складаються з нежитлової будівлі літ «А» (II черга), загальною площею 5281,7 кв. м. та знаходяться за адресою: місто Одеса, вулиця Пантелеймонівська, 27, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна №01.

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» в іпотеку позивачу ПАТ "СБЕРБАНК" були передані обєкти нерухомості, визначені як базовий актив в оспорюваному форвардному контракті.

Згідно ч. 3 ст. 9 та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вважає помилковими посилання ПАТ «СБЕРБАНК» на вищевказані положення Закону України «Про іпотеку», оскільки оспорюваний форвардний контракт не є правочином щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна. Не є він правочином з приводу передачі іпотечного майна в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування, а тому положення ч. 3 ст. 9 та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, згідно умов форвардного контракту, а саме п. 1.1. ТOB «БЛЕК CI PIEJITI ГРУП» зобовязалось у визначений сторонами час (в майбутньому) продати, а покупець зобовязався придбати базовий актив за ціною, визначеною (зафіксованою) сторонами на момент укладення форвардного контракту.

Відповідно до п. 5.1. форвардного контракту, відчуження базового активу здійснюється сторонами шляхом укладення окремого правочину/правочинів, (договору/договорів) з купівлі-продажу в порядку та у формі, встановленій законодавством на момент укладення такого правочину (договору).

Відповідно до п. 5.3. форвардного контракту, на момент укладення правочину (договору) з купівлі-продажу ТOB «БЛЕК CI PIEJITI ГРУП» прийняв на себе обовязок забезпечити відсутність будь-яких заборон та обмежень щодо базового активу, а також діючих заборон та обмежень на майнові права на базовий актив, в тому числі, але не виключно: заборон відчуження обєктів нерухомого майна, обтяжень нерухомого майна, податкових арештів, відсутність прав на базовий актив третіх осіб та інше.

Вищевикладене підтверджує, що форвардний контракт не передбачає відчуження базового активу (предмета іпотеки), він взагалі не є угодою про визначення юридичної долі предмета іпотечних договорів, а лише регулює зобовязальні відносини сторін та свідчить виключно про їхній намір укласти основний договір купівлі-продажу у майбутньому, передбачаючи обовязок ТOB «БЛЕК CI PIEJITI ГРУП» забезпечити на момент укладення такого договору відсутність будь-яких заборон та/або обмежень для його укладання.

Наведене свідчить про те, що оспорюваний форвардний контракт прав та охоронюваних законом інтересів позивача ПАТ «СБЕРБАНК» жодним чином не порушує та взагалі їх не стосується.

Відповідно до положень п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 ЦК України тощо), та оспорювані якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового

рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно ст. 1 ГПК України, що закріплює право на звернення до господарського суду, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку

з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, дійсність (чи недійсність) форвардного контракту, як і задоволення судом позову ПАТ «СБЕРБАНК» не слугуватиме меті захисту його прав і охоронюваних законом інтересів, адже форвардний контракт цих прав та інтересів не зачіпає.

Судом встановлено, що ПАТ «СБЕРБАНК» не є стороною форвардного контракту та оспорюваний банком правочин його прав та охоронюваних законом інтересів не стосується, що, з урахуванням вказаних вище Рішення Конституційного Суду України та розяснень Пленуму Верховного суду України, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Щодо посилань ПАТ «СБЕРБАНК» на недійсність правочину на підставі ст. 234 ЦК України та його нікчемність згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин.

Стаття 43 ГПК України встановлює, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В порушення зазначених вимог процесуального закону позивачем не надано доказів фіктивності оспорюваного контракту, наявності умислу обох його сторін на укладання договору без наміру створення правових наслідків, як не надано і доказів того, що ТОВ «БЛЕК СІ ОСОБА_1» та компанія «ОСОБА_2 інк.» є спорідненими структурами та мають спільного власника. Твердження позивача та обґрунтування позову в цій частині є недоведеними.

Суд також вважає, що позивачем було невірно обрано спосіб захисту при обґрунтуванні позовних вимог про визнання недійсним форвардного контракту з посиланням на його нікчемність на підставі ч. 1 ст. 220 ЦК України.

Так, у Постанові Верховного суду України від 02 березня 2016 року по справі № 6-308цс16 було сформульовано наступну правову позицію: «Залишаючи в силі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 2 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 16 квітня 2015 року, якими було відмовлено у задоволенні позову про визнання частково недійсними попереднього договору та договору купівлі-продажу, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та скасування рішення про державну реєстрацію, Верховний суд України зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У разі невизнання іншою стороною такої недійсності угоди в силу закону при наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред'явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»)».

У такому випадку суд своїм рішенням не визнає угоду недійсною, а лише підтверджує її недійсність у силу закону у зв'язку з його оскарженням, але невизнанням іншими особами.

Господарський суд Одеської області при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин враховує висновки Верховного Суду України, викладені у зазначеній постанові, що виключає можливість задоволення позовних вимог ПАТ «СБЕРБАНК».

Таким чином, якщо ПАТ «СБЕРБАНК» вважає форвардний контракт нікчемним правочином він, з урахуванням розяснень, наданих у п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року, повинен був звернутися до суду із вимогою про встановлення нікчемності правочину, а не про визнання контракту недійсним.

У звязку із відмовою у задоволенні позову судові витрати, понесені ПАТ «СБЕРБАНК», відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 44 - 49; п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" відмовити.

2. Провадження у справі за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ ОСОБА_1» припинити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24 березня 2016 р.

Головуючий суддя Н.Д. Петренко

Суддя Ю.М. Щавинська

Суддя І.А. Малярчук