ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Справа № 911/4626/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Бакуліної С.В. (доповідач),
суддів :Поляк О.І., Яценко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиПриватного акціонерного товариства "Нова лінія"
на постановувід 17.02.2016 Київського апеляційного господарського суду
у справі№ 911/4626/15
господарського суду Київської області
за позовомКомпанії "МЕГАТРАНС" Дочірнє підприємство компанії "Пальма Груп С.А." (Швейцарія)
доПриватного акціонерного товариства "Нова лінія"
простягнення 2 989 064,80 грн
в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача:Гончаров О.О. (довіреність від 01.12.2015) Адаменко С.М. (довіреність №24 від 17.02.2016)

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Київської області (суддя Карпечкін Т.П.) від 01.12.2015 у справі № 911/4626/15 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Гончаров С.А., судді - Власов Ю.Л., Скрипка І.М.) від 17.02.2015 рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2015 у справі №911/4626/15 скасовано; позовні вимоги Компанії "МЕГАТРАНС" Дочірнього підприємства компанії "Пальма Груп С.А." задоволено; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Нова лінія" на користь Компанії "МЕГАТРАНС" Дочірнього підприємства компанії "Палма Груп С.А." суму боргу за Договором оренди від 30.05.2007 у розмірі 2989064,80 грн; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Нова лінія" на користь Компанії "МЕГАТРАНС" Дочірнього підприємства компанії "Пальма Груп С.А." витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 49320,00 грн; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Нова лінія" на користь Компанії "МЕГАТРАНС" Дочірнього підприємства компанії "Пальма Груп С.А." витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 44835,98 грн.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2015, а рішення Господарського суду Київської області від 01.12.2015 у справі № 911/4626/15 залишити в силі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.11, 525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст.188, 286 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Відзиву на касаційну скаргу позивач не надіслав.

В задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено, оскільки в судове засідання з'явився повноважний представник відповідача, який підтримав доводи касаційної скарги та надав пояснення по суті скарги.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представника відповідача, який підтримав викладені в ній доводи, заперечення на касаційну скаргу представника позивача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в рішенні місцевого господарського суду та в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Компанія "МЕГАТРАНС" Дочірнє підприємство компанії "Пальма Груп С.А." (Швейцарія) звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Нова лінія" про стягнення 2 989 064,80 грн заборгованості по орендній платі по договору оренди від 30.05.2007. Позовні вимоги вмотивовані відмовою відповідача від виконання зобов'язання зі сплати орендної плати в повному обсязі з урахуванням її індексації на рівень офіційної інфляції, проведеної позивачем в односторонньому порядку.

Судами встановлено таке.

30.05.2007 між Компанією "Мегатранс" Дочірнє підприємство компанії "Палма Груп С.А." (Орендодавець) та Закритим акціонерним товариством "Нова лінія", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Нова лінія" (Орендар), укладено Договір оренди, за умовами якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування наступне майно: нежитлові приміщення площею 18566,1кв.м, які знаходяться у будівлі торгівельного комплексу за адресою Одеська обл., Біляївський р-н, км 462+828 м праворуч автодороги М-05 Київ-Одеса.

Відповідно до п.1.5.1. Договору в редакції Договору про внесення змін №1 від 04.04.2014 до Договору оренди передбачено, що розмір щомісячної орендної плати першого поверху приміщення (16094 кв.м) складає 70,00 грн без урахування ПДВ за 1 кв.м. Загальний розмір щомісячної плати за оренду першого поверху складає суму 1126580,00 грн без урахування ПДВ. Розмір щомісячної орендної плати другого поверху приміщення складає 50,00 грн без урахування ПДВ за 1 кв.м. Загальний розмір щомісячної плати за оренду першого поверху складає суму 123650 грн без урахування ПДВ. Зазначений розмір орендної плати може бути переглянутим у відповідності до розділу 8 цього Договору - з врахуванням річної інфляції. Окрім цього, Орендар щомісяця сплачує Орендодавцю вартість отриманих сервісних робіт з обслуговування прилеглої території, з розрахунку 8,30 грн за 1 кв.м без урахування ПДВ, що складає 15 000 грн.

Згідно з п.1.5.2. Договору, в редакції Договору про внесення змін №1 від 04.04.2014 до Договору оренди, загальний розмір щомісячної орендної плати складає суму 1 400 230,00 грн без урахування ПДВ.

Відповідно до п.2.3. Договору орендодавець має право проводити один раз на рік індексацію орендної плати з урахуванням офіційного рівня інфляції.

Згідно з п.8.1. Договору ставка орендної плати в частині виконання п.2.3. Договору переглядається Орендодавцем один раз на початок нового календарного року.

Приписами п.8.2. Договору встановлено, що у випадку, якщо Орендодавець і Орендар згодні з розміром нової ставки орендної плати, визначення нової орендної плати, підписане ними, додається до цього Договору. Нова ставка орендної плати застосовується до її наступного перегляду, але не менше, ніж один рік оренди Майна.

Керуючись зазначеними пунктами п.2.3., п.8.1. Договору позивач, 24.11.2014 та 14.01.2015 звернувся до відповідача з листами, у яких повідомив про індексацію у 2015 році орендної плати на рівень офіційної інфляції.

На вказані листи відповідач надіслав позивачу відповідь №77 від 16.01.2015, в якій заперечував проти індексації та, посилаючись на п.8.2. Договору, зазначив, що зміна розміру орендної плати можлива лише шляхом укладання між Орендарем та Орендодавцем Додаткової угоди.

Позивач 22.01.2015 надіслав відповідачу повторний лист, у якому наголосив, що договір не містить права Орендаря на відмову від індексації орендної плати один раз на рік з урахуванням офіційного рівня інфляції.

Позивач стверджує, що скориставшись правом, закріпленим у п.2.3., п.8.1. Договору, на початку року провів індексацію орендної плати, а не змінив розмір її ставки, яка є істотною умовою договору. До того ж п.8.2., на відміну від п.8.1., взагалі не містить посилань на п.2.3. Договору, тобто позивач вважає, що п.8.2. стосується лише випадків, коли сторони домовились змінити базовий розмір ставки орендної плати не у зв'язку із зміною офіційного рівня інфляції.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, вважає, що внаслідок індексації орендної плати змінюється її розмір як істотна умова, що, лише у разі згоди Орендаря на новий розмір ставки орендної плати, тягне за собою внесення змін до Договору в порядку п.8.2. шляхом укладення додаткової угоди.

Суд першої інстанції дійшов висновків, що виходячи з умов Договору оренди та враховуючи, що відповідачем (що не заперечується позивачем) сплачено визначені Договором орендні платежі, інших підстав виникнення у відповідача зобов'язань зі сплати більшого розміру орендної плати, (відкоригованого на індекс інфляції) позивачем не доведено, вимоги про стягнення 2 989 064,80 грн різниці в орендній платі у зв'язку з її індексацією не обґрунтовані і безпідставні.

Касаційна інстанція погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, який скасував рішення суду першої інстанції і позовні вимоги задовольнив, з огляду на таке.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України (ст.124 Конституції України).

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.05.2015 по справі №911/12/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2016, розтлумачено зміст пунктів 2.3., 8.1. та 8.2. договору оренди від 30.05.2007 наступним чином: "Пункти 2.5., 8.1. та 8.2. Договору оренди від 30.05.2007 передбачають право орендодавця в односторонньому порядку переглянути розмір орендної плати шляхом корегування на офіційний розмір інфляції та не надає права в односторонньому порядку змінювати (збільшувати або зменшувати) розмір ставки орендної плати без внесення відповідних змін до договору".

Ухвалюючи рішення у наведеній справі, суд виходив із того, що законом не ототожнюються поняття "перегляд" та "зміна" розміру орендної плати, в контексті правовідносин найму та, зокрема, врегулювання базового розміру орендної плати, яка є істотною умовою договору найму, поняття "перегляд" може розумітися як визначення орендодавцем нового розміру орендної плати з урахуванням індексації, і допускається в односторонньому порядку, що і закріплено у п.2.3. спірного Договору, а "зміна розміру орендної плати" може розумітися як підвищення або зменшення ставки орендної плати спільним волевиявленням сторін договору оренди, тобто фактично є зміною істотних умов договору, яка не допускається в односторонньому порядку, а лише за згодою сторін, що закріплено у наведених вище положеннях закону.

Отже, судовим рішенням роз'яснено, що правомірними є дії позивача щодо корегування у відповідності до п.п.2.5, 8.1. Договору розміру орендної плати в односторонньому порядку на офіційний розмір інфляції, яке (коригування) було проведено без внесення змін до Договору, оскільки при цьому не змінюється щомісячна орендна плата, встановлена сторонами в твердій сумі без урахування ПДВ - 1400230,00 грн, яка є істотною умовою договору.

Касаційна інстанція відзначає, що в іншому випадку право орендодавця, передбачене пунктами 2.3. та 8.1. Договору буде залежати від волі орендаря, а останній, в разі погодження збільшити тверду суму орендної плати на вартість її знецінювання внаслідок процесів інфляції, буде фактично погоджуватись на збільшення такої істотної умови договору, якою є орендна плата, а саме: з 1400230,00 (з ПДВ 1680276,00 грн) до 2053908,79 грн, яка також (вже у збільшеному розмірі) може бути проіндексована орендодавцем за умовами Договору.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно ч.7 ст.193 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Частина 1 ст.626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Керуючись пунктами 2.3., 8.1. Договору позивач 24.11.2014 та 14.01.2015 звернувся до відповідача з листами, у яких повідомив про індексацію у 2015 році орендної плати, яка складає 1680276,00 грн, на рівень офіційної інфляції, який за 2014 рік складав 124,9 %.

Судами встановлено, що відповідачем не було виконано зобов'язання за договором оренди 30.05.2007, внаслідок чого у відповідача, в період з січня 2015 по серпень 2015, утворилась заборгованість в розмірі 2989064,80 грн, яка останнім не сплачена; розрахунок заборгованості відповідач не спростовує.

З огляду на таке, позовні вимоги Компанії "МЕГАТРАНС" Дочірнього підприємства компанії "Пальма Груп С.А." є обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені судом апеляційної інстанції.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи, в зв'язку з чим підстав для скасування прийнятих у справі рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Нова лінія" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2016 у справі № 911/4626/15 залишити без змін.

Головуючий-суддя С.Бакуліна

Судді О.Поляк

О.Яценко