Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" березня 2016 р. Справа № 906/98/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_1, дов. № 61 від 10.03.16р.

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2, дов. № 49 від 26.01.16р;

ОСОБА_3, дов. від 21.05.15р.

від третьої особи: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (м.Київ)

до Публічного акціонерного товариства "Пиво - безалкогольний комбінат "Радомишль" (м.Радомишль Житомирської області)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національний банк України (м.Київ)

про визнання правочину недійсним та

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Пиво - безалкогольний комбінат "Радомишль" (м.Радомишль Житомирської області) до Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (м.Київ) про визнання припиненими:

- зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" за кредитним договором № 19956-20/13-1 на відкриття відновлюваної кредитної лінії від 04.03.13р;

- права застави по договору застави рухомого майна (обладнання) № 20103-20/13-6 від 04.03.13р;

- права застави по договору застави товарів в обороті № 20104-20/13-6 від 04.03.13р;

- іпотеки по договору іпотеки від 04.04.13р.

Позивач за первісним позовом звернувся з позовом про визнання недійсними укладеного між сторонами правочину про зарахування зустрічних вимог, який вчинено ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" шляхом подання заяви від 19.03.15р.

Заявою від 15.02.16р. № 962/16 позивач за первісним позовом уточнив позовні вимоги, просить визнати недійсним укладений між сторонами правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог, який вчинено ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" шляхом подання заяви від 19.03.15р.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Зокрема, зазначив, що оспорюваним правочином про зарахування зустрічних вимог, який вчинено шляхом подання заяви від 19.03.15р. порушено пріоритетне право Національного банку України як заставодержателя, встановлене статтею 572 ЦК України та Законом України "Про заставу", яке є абсолютним і захищається законом по відношенню до невизначеного кола осіб, що, у свою чергу, суперечить вимогам п.5 ч.1 ст.602 ЦК України та є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним в порядку статей 13, 15, 16, 203 та 215 ЦК України. ОСОБА_4 зазначив, що правочин про зарахування зустрічних вимог, який вчинено шляхом подання заяви від 19.03.15р. є також недійсним з огляду на вимоги ч.1 ст.602 ЦК України, оскільки він вчинений всупереч укладеного між ПАТ "Банк "Київська Русь" та Національним банком України договору застави майнових прав № 09/ЗМП-2 від 24.06.14р.

Крім того, представник позивача за первісним позовом у письмових "запереченнях" на зустрічний позов та в судовому засіданні просив зупинити провадження у справі за зустрічним позовом до розгляду господарським судом Житомирської області по суті та набрання законної сили рішення суду у даній справі за первісним позовом позивача (т.2 а.с.69-71).

Господарський суд відмовив у задоволенні даного клопотання, тому що згідно ухвали від 02.03.16р. поданий відповідачем в порядку ст.60 ГПК України зустрічний позов був прийнятий судом для спільного розгляду з первісним позовом, оскільки вони взаємно пов'язані (т.2 а.с.41). Крім того, зупинення провадження у справі з наведеної представником позивача за первісним позовом підстави не передбачено ст.79 ГПК України.

02.03.16р. від відповідача за первісним позовом надійшов зустрічний позов від 01.03.16р. про визнання припиненими:

- зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" за кредитним договором № 19956-20/13-1 на відкриття відновлюваної кредитної лінії від 04.03.13р.;

- права застави по договору застави рухомого майна (обладнання) № 20103-20/13-6 від 04.03.13р.;

- права застави по договору застави товарів в обороті № 20104-20/13-6 від 04.03.13р.;

- іпотеки по договору іпотеки від 04.04.13р., які були укладені між сторонами.

Ухвалою суду від 02.03.16р. зустрічний позов прийнятий для спільного розгляду з первісним позовом (т.2 а.с.41).

Представники відповідача за первісним позовом в судовому засіданні проти первісного позову заперечили, просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву від 01.03.16р. та від 23.03.16р. (т.1 а.с.107-111, т.2 а.с.73-78). Зокрема, зазначили про відсутність підстав для визнання судом недійсним оспорюваного правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог у вигляді заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.03.15р., оскільки ні статтею 572 ЦК України, ні Законом України "Про заставу" не передбачено таких підстав. Крім того, вважають, що оспорюваний правочин не суперечить умовам договору застави майнових прав № 09/ЗМП-2 від 24.06.14р., так як жодна умова даного договору не забороняла та не могла забороняти здійснювати зарахування однорідних зустрічних вимог між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ПАТ "ПБК "Радомишль". ОСОБА_4, що ПАТ "ПБК "Радомишль" не було стороною зазначеного договору застави майнових прав, тому умови цього договору не є обов'язковими для ПАТ "ПБК "Радомишль" і жодних наслідків для нього спричиняти не можуть.

ОСОБА_4 представники відповідача за первісним позовом в судовому засіданні підтримала позовні вимоги згідно зустрічного позову та просили їх задовольнити у повному обсязі. Зокрема, посилаючись на п.1 ч.1 ст.593 ЦК України та на преюдиціальне значення обставин справи, встановлених судами у справі № 906/607/15, зазначили, що зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" за кредитним договором № 19956-20/13-1 на відкриття відновлюваної кредитної лінії від 04.03.13р.; права застави по договору застави рухомого майна (обладнання) № 20103-20/13-6 від 04.03.13р.; права застави по договору застави товарів в обороті № 20104-20/13-6 від 04.03.13р.; іпотеки по договору іпотеки від 04.04.13р., які були укладені між сторонами мають бути визнані судом припиненими, оскільки зобов'язання ПАТ "ПБК "Радомишль" перед ПАТ "Банк "Київська Русь" по сплаті коштів на підставі кредитного договору № 19956-20/13-1 від 04.03.13р. є повністю припиненими (т.1 а.с.128-135).

Третя особа у письмових поясненнях від 23.02.16р. № 18-0012/16200 підтримала позовні вимоги позивача, вважає їх такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі (т.1 а.с.96-99). У відзиві від 21.03.16р. № 18-0012/23816 на зустрічний позов проти заявлених зустрічних позовних вимог заперечила та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись, зокрема, на те, що основне зобов'язання за кредитним договором № 19956-20/13-1 на відкриття відновлюваної кредитної лінії від 04.03.13р. не припинилося, тому немає підстав для припинення права застави та іпотеки (т.2 а.с.57-60).

Третя особа свого представника в судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час і місце засідання суду повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (т.2 а.с.42).

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

04.03.13р. між Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" (далі -банк/позивач за первісним позовом) та Публічним акціонерним товариством "Пиво - безалкогольний комбінат "Радомишль" (далі - позичальник/відповідач за первісним позовом) укладено кредитний договір № 19956-20/13-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно умов якого банк зобов'язався відкрити позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та надати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі (пп.1.1 договору)(т.1 а.с.54-63).

Згідно пп.1.1.1 пп.1.1 даного кредитного договору визначено ліміт кредитної лінії - 8000000,00 доларів США.

Кінцевий термін повернення кредиту - 30.03.15р. (пп.1.1.2 пп.1.1 договору).

Згідно пп.4.6 кредитного договору, сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк з 25-го числа по останній робочий день поточного місяця на рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Банк "Київська Русь", виходячи із фактичної заборгованості за кредитом. Проценти нараховані за останній (неоплачений) період користування кредитом, сплачуються позичальником одночасно з остаточним поверненням кредиту.

Відповідно до пп.6.1.4 пп.6.1 кредитного договору, позичальник, зокрема, зобов'язався достроково повернути всю заборгованість за договором, а саме: повернути всю суму кредиту, сплатити усі нараховані проценти, винагороди банку, штрафні санкції (за наявності), а також сплатити всі інші платежі, передбачені договором, у випадках, строки та в порядку, передбачених пп.9.1, 9.2 договору. Невиконання позичальником зобов'язань передбачених цим пунктом, є підставою для здійснення банком договірного списання суми заборгованості позичальника за договором та/або примусового стягнення (в тому числі шляхом звернення стягнення на заставне майно) суми заборгованості за договором.

Згідно пп.9.2 кредитного договору, банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, винагород та штрафних санкцій, що передбачені договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або іншими особами, що є поручителями позичальника (в т.ч. гарантами, майновими поручителями, заставодавцями та ін.), умов договору та/або договорів забезпечення, а позичальник зобов'язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги, повернути суму заборгованості за кредитом, що залишилась, сплатити проценти, винагороди, інші платежі за договором та штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у разі настання будь-якого з випадків, що передбачені в пунктах 9.2.1-9.2.12 кредитного договору № 19956-20/13-1 від 04.03.13р., зокрема, порушення позичальником строків (термінів) сплати платежів, що встановлені договором (пп.9.2.1 договору).

29.03.13р. між сторонами укладено договір № 1 про внесення змін до кредитного договору на відкриття відновлювальної кредитної лінії № 19956-20/13-1 від 04.03.13р., згідно якого сторони погодили виключити з структури забезпечення нерухоме майно (т.1 а.с.64,65).

30.10.14р. між сторонами укладено договір № 3 про внесення змін до кредитного договору на відкриття відновлювальної кредитної лінії № 19956-20/13-1 від 04.03.13р., згідно п.1 якого викладено в новій редакції пп.1.1.1 кредитного договору № 19956-20/13-1 від 04.03.13р. "1.1.1. Ліміт кредитної лінії - 4800000,00 доларів США", пп.1.1.2 "1.1.2. Кінцевий термін повернення кредиту - 29.12.15р." (т.1 а.с.66,67).

30.01.15р. між сторонами укладено договір № 4 про внесення змін до кредитного договору № 19956-20/13-1 від 04.03.13р., згідно п.1 якого сторони погодили внести зміни до додатку 1 до кредитного договору та викласти його в новій редакції, чим було змінено графік зменшення ліміту кредитної лінії (т.1 а.с.68,69).

На виконання умов кредитного договору позивач згідно меморіальних ордерів: №9548 від 04.03.13р. на суму 6000000,00 дол. США, № 4140 від 11.03.13р. на суму 2000000,00 дол. США, № 0743 від 31.03.14р. на суму 3000000,00 дол. США, № 6757 від 27.06.14р. на суму 3200000,00 дол. США перерахував на рахунок відповідача кредитні кошти в загальній сумі 14200000,00 дол. США (т.1 а.с.70-73).

Згідно даних Банку, ним на адресу позичальника у зв'язку з невиконанням останнім умов укладеного між сторонами кредитного договору в частині повернення тіла кредиту та відсотків за його користування, було направлено повідомлення від 18.03.15р. № 1717/20 про відкликання кредиту, (одержане останнім 18.03.15р.), згідно якого ОСОБА_4 зупинив подальше кредитування позичальника та вимагав достроково повернути кредит і сплатити проценти за користування ним протягом 30 календарних днів з дати надіслання цього листа. ОСОБА_3 зазначив, що основна сума заборгованості за кредитом складає 4800000,00 дол. США, заборгованість по процентах, нарахованих за період з 01.01.15р. по 17.03.15р. - 116533,33 дол. США (т.1 а.с.74).

Згідно п.3 рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.07.15р. № 138 вирішено розпочати процедуру ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" з відшкодування з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану регулювання з 17.07.15р. (т.1 а.с.21).

ОСОБА_4, згідно даного рішення, призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків - ОСОБА_5 (п.4 рішення).

ОСОБА_3, звернувшись до суду з позовом про визнання недійсним правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог, який вчинено ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" шляхом подання заяви від 19.03.15р., обґрунтував його наступним.

Зокрема, зазначив, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ході виконання покладених на нього Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановила те, що у 2013 - 2014 роках між Банком та Всеукраїнською спортивною громадською організацією "Федерація футболу України" (далі - ВСГО "ФФУ") було укладено низку договорів банківського вкладу, предметом яких є грошові кошти у загальній сумі 4643000,00 євро, а саме: договір банківського вкладу "Прогресивний" від 11.06.14р. № 70135-20-01.1 в сумі 330000,00 євро; договір банківського вкладу "Гнучкий" від 08.04.14р. № 45503-20-01.1 в сумі 500000,00 євро; договір банківського вкладу "Прогресивний" від 27.08.13р. № 74195-20-01.1 в сумі 3500000,00 євро; договір банківського вкладу "Прогресивний" від 22.07.13р. № 65174-20-01.1 в сумі 313000,00 євро (т.1 а.с.5).

19.03.15р. між ВСГО "ФФУ" та ПАТ "ПБК "Радомишль" укладено договір відступлення прав вимоги, згідно якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув належні первісному кредитору права вимоги до ПАТ "Банк "Київська Русь" (боржник) щодо сплати боржником первісному кредитору грошових коштів на підставі укладених між первісним кредитором та боржником договорів банківського вкладу

Позивач за первісним позовом зазначив, що листом від 19.03.15р. ВСГО "ФФУ" та ПАТ "ПБК "Радомишль" повідомили його (отриманий банком 19.03.15р., вх. № 3553) про факт укладення відповідного договору відступлення (т.1 а.с.5).

19.03.15р. ПАТ "ПБК "Радомишль" звернулося до ПАТ "Банк "Київська Русь" (вх. № 3556 від 19.03.15р.) з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій заявник визнав заборгованість перед Банком в загальній сумі 4916533,33 доларів США, визначену Банком станом на 17.03.15р. у повідомленні про відкликання кредиту та посилаючись на статтю 601 ЦК України повідомив ПАТ "Банк "Київська Русь" про зарахування грошових вимог ПАТ "ПБК "Радомишль" до ПАТ "Банк "Київська Русь", які виникли згідно з договорами банківського вкладу, загальна сума яких складає 4643000 євро та про припинення грошового зобов'язання ПАТ "ПБК "Радомишль" перед Банком за кредитним договором від 04.03.13р. № 19956-20/13-1 в сумі 4916533,33 доларів США (т.1 а.с.17-19). З урахуванням офіційного валютного курсу НБУ станом на 19.03.15р. в результаті зарахування однорідних грошових вимог, борг ПАТ "Банк "Київська Русь" перед ПАТ "ПБК "Радомишль" становив 381,181 Євро (т.1 а.с.225). Тобто, заборгованість ПАТ "ПБК "Радомишль" як позичальника перед Банком була повністю погашена в результаті цього зарахування.

ОСОБА_3 вважає, що правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог, який вчинено ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" шляхом подання заяви від 19.03.15р. є недійсним з наступних підстав.

Так, на його думку, оспорюваним правочином про зарахування зустрічних вимог, який вчинено шляхом подання заяви від 19.03.15р. порушено пріоритетне право Національного банку України, як заставодержателя, встановлене статтею 572 Цивільного кодексу України та Законом України "Про заставу", яке є абсолютним і захищається законом по відношенню до невизначеного кола осіб та суперечить вимогам п.5 ч.1 ст.602 ЦК України і є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсними в порядку статей 13, 15, 16, 203 та 215 ЦК України.

Зазначене, позивач за первісним позовом обґрунтував тим, що 04.03.14р. між ПАТ "Банк "Київська Русь" та Національним банком України укладено кредитний договір № 09 (зі змінами та доповненнями), предметом якого є надання Банку кредиту для збереження ліквідності у сумі 385000000,00 грн. з терміном повернення кредиту до 10.06.15р. включно (т.1 а.с.22-31).

Згідно укладеного між цими ж сторонами додаткового договору № 2 від 24.06.15р. до кредитного договору № 09 від 04.03.14р., доповнено п.1.8 розділу 1 кредитного договору абзацем наступного змісту: "Забезпеченням за цим кредитним договором виступають майнові права за укладеними позичальником кредитними договорами з юридичними особами на загальну суму 327807065,60 грн., згідно з реєстром, який є додатком до договору застави майнових прав від 24.06.2014 № 09/3МП-2" (т.1 а.с.34,35).

24.06.14р. між ПАТ "Банк "Київська Русь" та Національним банком України було укладено договір застави майнових прав № 09/ЗМП-2, предметом якого є майнові права за кредитними договорами, що укладені між заставодавцем - ПАТ "Банк "Київська Русь" і юридичними особами, перелік яких наведений у Додатку № 1, що є його невід'ємною частиною (т.1 а.с.44-53).

Згідно Додатку № 1 ПАТ "Банк "Київська Русь" передав майнові права (права вимоги) і за укладеним між Банком та ПАТ "Пиво - безалкогольний комбінат "Радомишль" кредитним договором № 19956-20/13-1 від 04.03.13р. у заставу Національному банку України (т.1 а.с.53).

Згідно пп.2.1.1 пп.2.1 договору застави майнових прав передбачено, що до повного виконання умов кредитного договору заставодавець (ПАТ "Банк "Київська Русь") не має права без відома та попередньої згоди заставодержателя (Національного банку України) відчужувати предмет застави.

Відповідно до пп.3.4.2 пп.3.4 договору застави майнових прав, заставодавець зобов'язався не відчужувати майнові права в будь - який спосіб та не обтяжувати їх зобов'язаннями на користь третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди заставодержателя.

ОСОБА_3 вважає, що станом на 19.03.15р. (дату оспорюваного правочину), основне (забезпечене заставою) зобов'язання ПАТ "Банк "Київська Русь" перед Національним банком України згідно укладеного між ними кредитного договору № 09 від 04.03.14р. виконано не було, сума заборгованості за кредитом становила 385000000,00 грн.

ОСОБА_4 зазначив, що правочин про зарахування зустрічних вимог, який вчинено шляхом подання заяви від 19.03.15р. в порушення положень статей 203 ГК України, 601 та 602 ЦК України вчинений щодо двосторонніх вимог, одна з яких не є зрілою (строк виконання якої у повному обсязі не настав). Тому, ОСОБА_4 вважає, що такий правочин не може бути підставою для припинення 19.03.15р. зобов'язань ПАТ "ПБК "Радомишль" по сплаті Банку кредиту та процентів за користування кредитом по кредитному договору № 19956-20/13-1 від 04.03.13р. внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, що, у свою чергу, має наслідком недійсність такого правочину на підставі положень норм статей 203 та 215 ЦК України, ч.1 ст.207 ГК України.

ОСОБА_3 також зазначив, що згідно даних його бухгалтерського обліку станом на 19.03.15р. (день зарахування зустрічних однорідних вимог) сума простроченої заборгованості позичальника становила 2518066,66 доларів США, у тому числі 2400000,00 доларів США - прострочена балансова заборгованість згідно графіку за кредитним договором № 19956-20/13-1 від 04.03.13р.; 118066,66 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими відсотками за період з 01.01.15р. по 18.03.15р. згідно кредитного договору № 19956-20/13-1 від 04.03.13р.

Таким чином, ОСОБА_4 вважає, що на момент вчинення умовного зарахування вимоги банку повернути всю суму заборгованості за кредитним договором не були зрілими, оскільки строк сплати всього обсягу грошових коштів в рахунок дострокового повернення кредиту, сплати процентів, винагород та штрафних санкцій, що передбачені договором фактично не настав (мав настати 17.04.15р.). Проте законом не передбачена можливість зарахування однорідних вимог на майбутнє, тому оспорюваний правочин, який вчинено шляхом подання заяви від 19.03.15р. не може бути підставою для припинення 19.03.15р. всього обсягу зобов'язань ПАТ "ПБК "Радомишль" по сплаті банку кредиту та процентів за кредитним договором № 19956-20/13-1 від 04.03.13р., у зв'язку з чим цей правочин укладений всупереч ст.601 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним.

Господарський суд вважає, що позовні вимоги ПАТ "Банк "Київська Русь" задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно зі ст.193 ГК України та ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.1050 та ст.1052 ЦК України передбачено, що позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, у разі прострочення повернення чергової частини позики та сплати процентів, або у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики.

Згідно ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частинами 1, 3 ст.203 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною. Господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до ст.601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

З матеріалів справи видно, що 19.03.15р. між Всеукраїнською спортивною громадською організацією "Федерація футболу України" (далі - ВСГО "ФФУ")(первісний кредитор) та ПАТ "ПБК "Радомишль" (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув права вимагати від ПАТ "Банк "Київська Русь" повернення банківських вкладів за договорами банківського вкладу, укладених між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ВСГО "ФФУ", в сумі:

- 330000,00 євро - за договором банківського вкладу "Прогресивний" № 70135-20-01.1 від 11.06.14р.;

- 500000,00 євро - за договором банківського вкладу "Гнучкий" № 45503-20-01.1 від 08.04.14р.;

- 3500000,00 євро - за договором банківського вкладу "Прогресивний" № 74195-20-01.1 від 27.08.13р.;

- 313000,00 євро - за договором банківського вкладу "Прогресивний" № 65174-20-01.1 від 22.07.13р. (т.1 а.с.190-192).

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства ПАТ "ПБК "Радомишль" на підставі вказаного договору відступлення прав вимоги від 19.03.15р. набуло належні ВСГО "ФФУ" права вимоги до ПАТ "Банк "Київська Русь" щодо сплати грошових коштів за договорами банківського вкладу.

Зарахування зустрічних вимог є способом припинення одночасно двох зобовязань та здійснюється за наявності таких умов: 1) вимоги сторін мають бути зустрічними, тобто такими, які випливають з двох різних зобовязань, між двома особами, де кредитор одного зобовязання є боржником іншого і навпаки, боржник за першим зобовязанням є кредитором за другим; 2) вимоги мають бути однорідними, тобто в обох зобовязаннях повинні бути речі одного роду (зокрема гроші); 3) необхідно, щоб за обома вимогами настав строк виконання.

Аналіз наведених вище норм закону свідчить про те, що зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином, для нього достатньо заяви однієї сторони. За наявності всіх наведених вище умов згоди іншої сторони для зарахування не потрібно.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

19.03.15р. ПАТ "ПБК "Радомишль" звернулося до ПАТ "Банк "Київська Русь" (вх. № 3556 від 19.03.15р.) з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій заявник визнав заборгованість перед Банком в загальній сумі 4916533,33 доларів США, визначену Банком станом на 17.03.15р. у повідомленні про відкликання кредиту та посилаючись на статтю 601 ЦК України повідомив ПАТ "Банк "Київська Русь" про зарахування грошових вимог ПАТ "ПБК "Радомишль" до ПАТ "Банк "Київська Русь", які виникли згідно з договорами банківського вкладу "Прогресивний" № 70135-20-01.1 від 11.06.14р., "Гнучкий" № 45503-20-01.1 від 08.04.14р., "Прогресивний" № 74195-20-01.1 від 27.08.13р., "Прогресивний" № 65174-20-01.1 від 22.07.13р., загальна сума яких складає 4643000 євро та про припинення грошового зобов'язання ПАТ "ПБК "Радомишль" перед Банком за кредитним договором від 04.03.13р. № 19956-20/13-1 в сумі 4916533,33 доларів США (т.1 а.с.17-19).

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_4 звертався до господарського суду Житомирської області з позовом до ПАТ "ПБК "Радомишль" про стягнення 4967133,32 доларів США, що еквівалентно 101076739,20 грн. заборгованості за кредитним договором № 19956-20/13-1 від 04.03.13р., укладеним між цими сторонами.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 26.06.15р. у справі №906/607/15 у задоволенні вказаного позову ПАТ "Банк "Київська Русь" відмовлено (т.2 а.с.21-26).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.10.15р. у справі № 906/607/15, рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.15р. у справі № 906/607/15 скасовано в частині відмови в стягненні пені за порушення строків сплати кредиту в сумі 224814,74 грн., пені за порушення строків сплати процентів в сумі 11222,54 грн. та 30 % річних в сумі 55232,88 дол. США. та прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позову, в решті рішення залишено без змін (т.2 а.с.27-33).

Постановою Вищого господарського суду України від 16.12.15р. у справі №906/607/15, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.10.15р. у вказаній справі залишено без змін (т.2 а.с.34-39).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.10.15р. у справі № 906/607/15, зокрема, було встановлено, що ПАТ "ПБК "Радомишль" на підставі договору про відступлення прав вимоги від 19.03.15р. набуло належне ВСГО "ФФУ" прав вимоги до ПАТ "Банк "Київська Русь" щодо сплати грошових коштів за договорами банківського вкладу, оскільки зазначений договір про відступлення прав вимоги від 19.03.15р., укладений між ВСГО "Федерація футболу України" і ПАТ "ПБК "Радомишль", є чинним та не визнаний у встановленому порядку недійсним.

ОСОБА_4 встановлено, що заявлені ПАТ "ПБК "Радомишль" вимоги у заяві від 19.03.15р. про зарахування зустрічних однорідних вимог є зустрічними (ПАТ "ПБК "Радомишль" стало кредитором ПАТ "Банк "Київська Русь" за вищевказаними договорами банківського вкладу та боржником за кредитним договором № 19956-20/13-1 від 04.03.13р., а банк був кредитором відповідача за кредитним договором та боржником за договорами банківського вкладу) та є однорідними (стосуються грошових коштів).

Станом на 19.03.15р. строк виконання зобов'язань за заявленими вимогами є таким, що настав: за кредитним договором - достроково у звязку з порушенням позичальником строків сплати платежів, встановлених кредитним договором, а за договорами банківського вкладу: № 70135-20-01.1 від 11.06.14р. та № 45503-20-01.1 від 08.04.14р. з огляду на настання термінів повернення вкладів та за договорами банківського вкладу № 74195-20-01.1 від 27.08.13р. та № 65174-20-01.1 від 22.07.13р. - достроково, після спливу 3-денного терміну після отримання банком повідомлення вкладника про дострокове отримання суми вкладів.

ОСОБА_4 було встановлено, що зобов'язання позичальника - ПАТ "ПБК "Радомишль" з повернення суми кредиту та сплати відсотків за його користування за кредитним договором № 19956-20/13-1 від 04.03.13р. припинились у повному обсязі з 19.03.15р. у звязку із зарахуванням зустрічних однорідних грошових вимог, які виникли у Банку з договорів банківського вкладу від 11.06.14р., від 08.04.14р., від 27.08.13р. та від 22.07.13р., про що ПАТ "ПБК "Радомишль" було заявлено банку шляхом надсилання відповідної заяви.

Вищий господарський суд України у своїй постанові від 16.12.15р. у справі №906/607/15 дійшов висновку, що посилання Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" на те, що правочин про зарахування зустрічних вимог, вчинений шляхом подання заяви від 19.03.15р. порушує пріоритетне право Національного Банку України, як заставодержателя майнових прав по кредитному договору № 19956-20/13-1 від 04.03.13р. та є недійсним є безпідставними, оскільки грошові кошти за обома зобовязаннями (за кредитним договором та договорами банківського вкладу) внаслідок здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог фактично залишились у банку (т.2 а.с.34-39).

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вказані постанови апеляційної та касаційної інстанцій у справі № 906/607/15, які залишаються чинними, в частині встановлення певних обставин мають преюдиціальне значення для вирішення спору у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Загальні підстави недійсності правочину встановлені статтею 215 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.215 ЦК України встановлено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним вчиненого ПАТ "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" правочину шляхом подання заяви від 19.03.15р., оскільки цей правочин вчинений відповідно до вищезазначених вимог ЦК України та даним правочином не порушені ні права ПАТ "Банк "Київська Русь", ні права Національного Банку України, так як спірна сума грошових коштів (у перерахунку на гривні) фактично залишилась у ПАТ "Банк "Київська Русь".

При відмові в позові судовий збір, згідно ст.49 ГПК України, покладається на позивача за первісним позовом.

Що стосується зустрічного позову, заявленого Публічним акціонерним товариством "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль", господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалося ПАТ "ПБК "Радомишль" просить свої зобов'язання за кредитним договором № 19956-20/13-1 на відкриття відновлюваної кредитної лінії від 04.03.13р. визнати припиненими, а також права застави по договору застави рухомого майна (обладнання) № 20103-20/13-6 від 04.03.13р.; права застави по договору застави товарів в обороті № 20104-20/13-6 від 04.03.13р.; іпотеки по договору іпотеки від 04.04.13р., які були укладені між ним та ПАТ "Банк "Київська Русь" визнати припиненими.

В обґрунтування свого зустрічного позову ПАТ "ПБК "Радомишль" зазначив наступне.

Як вже зазначалося, рішенням господарського суду Житомирської області від 26.06.15р. у справі № 906/607/15 за позовом ПАТ "Банк "Київська Русь" до ПАТ "ПБК "Радомишль" про стягнення 4967133,32 доларів США, що еквівалентно 101076739,20 грн. заборгованості за кредитним договором № 19956-20/13-1 від 04.03.13р., укладеним між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ПАТ "ПБК "Радомишль" у позові відмовлено (т.2 а.с.21-26).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.10.15р. у справі № 906/607/15 рішення господарського суду Житомирської області від 26.06.15р. скасовано в частині відмови у стягненні пені за порушення строків сплати кредиту в сумі 224814,74 грн., пені за порушення строків сплати процентів в сумі 11222,54 грн. та 30 % річних в сумі 55232,88 дол. США. та прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позову, в решті рішення залишено без змін (т.2 а.с.27-33).

Постановою Вищого господарського суду України від 16.12.15р. у справі №906/607/15, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.10.15р. залишено без змін (т.2 а.с.34-39).

Господарським судом Житомирської області 06.11.15р. видано наказ № 906/607/15 на примусове виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 08.10.15р. та ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 28.10.15р. у справі № 906/607/15 (т.2 а.с.14).

Постановою відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції від 01.02.16р. порушено виконавче провадження № 49976922 з виконання зазначеного наказу господарського суду Житомирської області від 06.11.15р. (т.2 а.с.15).

08.02.16р. ПАТ "ПБК "Радомишль" сплатило ПАТ "Банк "Київська Русь" згідно платіжних доручень: № 8768 від 08.02.16р. - 224814,74 грн.; № 8769 від 08.02.16р. - 11222,54 грн.; № 8770 від 08.02.16р. - 1373667,91 грн. (т.2 а.с.16-18).

У зв'язку з повною оплатою ПАТ "ПБК "Радомишль" заборгованості перед ПАТ "Банк "Київська Русь" постановою відділу ДВС Радомишльського районного управління юстиції від 11.02.16р. відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" закінчено виконавче провадження № 49976922 з виконання наказу господарського суду Житомирської області від 06.11.15р. (т.2 а.с.19).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Таким чином, оскільки зобов'язання ПАТ "ПБК "Радомишль" перед ПАТ "Банк "Київська Русь" по сплаті заборгованості згідно кредитного договору № 19956-20/13-1 від 04.03.13р. є припиненими у повному обсязі (шляхом зарахування зустрічних грошових вимог та сплатою у виконавчому провадженні стягнутої суми за наказом № 906/607/15), тому заявлені у зустрічному позові права застави та іпотеки також є припиненими.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає зустрічні позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі - зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" за кредитним договором №19956-20/13-1 на відкриття відновлюваної кредитної лінії від 04.03.13р.; права застави по договору застави рухомого майна (обладнання) № 20103-20/13-6 від 04.03.13р.; права застави по договору застави товарів в обороті № 20104-20/13-6 від 04.03.13р.; іпотека по договору іпотеки від 04.04.13р., які були укладені між сторонами господарським судом визнаються припиненими.

Сплата судового збору за зустрічним позовом покладається на відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 35, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. У первісному позові відмовити.

2. Зустрічний позов задовольнити:

- визнати припиненими зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (12201, м.Радомишль, вул.Микгород 71, ідентифікаційний код 05418365) за кредитним договором № 19956-20/13-1 на відкриття відновлюваної кредитної лінії від 04.03.13р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" (04071, м.Київ, вул.Хорива 11-а, ідентифікаційний код 24214088 та Публічним акціонерним товариством "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль".

- визнати припиненим право застави по договору застави рухомого майна (обладнання) № 20103-20/13-6, укладеного 04.03.13р. між Публічним акціонерним товариством "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (12201, м.Радомишль, вул.Микгород 71, ідентифікаційний код 05418365) та Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" (04071, м.Київ, вул.Хорива 11-а, ідентифікаційний код 24214088).

- визнати припиненим право застави по договору застави товарів в обороті №20104-20/13-6, укладеного 04.03.13р. між Публічним акціонерним товариством "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (12201, м.Радомишль, вул.Микгород 71, ідентифікаційний код 05418365) та Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" (04071, м.Київ, вул.Хорива 11-а, ідентифікаційний код 24214088).

- визнати іпотеку припиненою по договору іпотеки, посвідченого 04.04.13р. приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_6 за реєстровим номером 565, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (12201, м.Радомишль, вул.Микгород 71, ідентифікаційний код 05418365) та Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" (04071, м.Київ, вул.Хорива 11-а, ідентифікаційний код 24214088).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", 04071, м.Київ, вул.Хорива 11-а, ідентифікаційний код 24214088:

- на користь Публічного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль", 12201, м.Радомишль, вул.Микгород 71, ідентифікаційний код 05418365 - 5512,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.03.16

Суддя Гансецький В.П.

Друк: 3 прим.:

1 - у справу,

2 - позивачу (рек. з повід. про вруч.),

3 - третій особі (рек. з повід. про вруч.).