ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 березня 2016 р. Справа № 903/78/16

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СМП" м. Луцьк,

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРС", м. Москва, Російська Федерація,

про стягнення 2 431 737,62 російських рублів, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 12.02.2016 року 801 743,89 грн.,

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: ОСОБА_2, дов. №10 від 05.01.2016 року;

від відповідача: н/з;

Права та обовязки учаснику судового процесу розяснено відповідно до ст. ст. 20,22 ГПК України.

Відводу судді не заявлено.

Клопотання про здійснення фіксації судового процесу технічними засобами не поступило.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть: Позивач - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СМП" звернувся з позовом про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРС" 2 431 737,62 російських рублів, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 12.02.2016 року 801 743,89 грн.

При обґрунтуванні заявленої вимоги вказує, що 12.01.2015 року між сторонами укладено зовнішньо - економічний договір № 40/ЕХ, на виконання якого позивач поставив відповідачу м'ясну продукцію в кількості визначеній у специфікаціях. З 15.04 по 11.11 2015 року пред'явлено до оплати 192 рахунки-фактури на загальну суму 415 919 417,48 рос. руб. Відповідач взяті на себе зобов'язання виконав частково, оплатив продукцію на суму 413 489 417,48 рос. руб.

Сума заборгованості ТзОВ "АРС" перед ТзОВ "СМП" становить 2 430 000,00 рос. руб., на яку згідно п. 10.4 договору нарахована пеня в сумі 1 737,62 рос. руб.

Пунктом 13.2 договору передбачено, що спір для вирішення подається в компетентний суд країни позивача.

Відповідач пояснень по суті заявлених позивачем вимог не представив.

Згідно повідомлення про вручення RB430197072OA, відповідачу 29.02.2016 року вручено ухвалу господарського суду від 15.02.2016 року про порушення провадження у справі. За даних обставин підстави відкладення розгляду справи відсутні, і суд розглядає спір за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

З матеріалів справи, пояснень представника позивача, вбачається, що 12.01.2015 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СМП" (Продавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРС" (Покупець) укладено зовнішньо - економічний договір № 40-ЕХ (а.с. 38-41), згідно якого Продавець погоджується поставляти, а Покупець купувати продукцію для подальшого її продажу споживачам (п. 2.1).

Згідно п. 8.1 договору поставка продукції здійснюється на умовах СРТ склад покупця м. Москва, РФ, згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2010, не пізніше ніж за 90 днів з дня надходження коштів на рахунок продавця. У випадку колізії між умовами даного договору і правилами ІНКОТЕРМС 2010 переважну силу мають умови договору.

Згідно з вищевказаними правилами ІНКОТЕРМС 2010 термін СРТ фрахт/оплачені до означає, що продавець передає товар, відпущений в митному режимі експорту, обраному продавцем перевізнику. Покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, після передачі товару продавцем перевізнику, а не коли товар буде доставлений до обумовленого в договорі місця призначення.

Вищезазначене кореспондується з п.9.1 договору, а саме право власності, ризик втрат та пошкодження продукції завжди переходить до покупця в момент прийняття покупцем або вантажоперевізником відповідної продукції на складі продавця, що підтверджується підписом водія або уповноваженої особи вантажоперевізника на транспортних документах (CMR, TIR).

На виконання договору позивач поставив відповідачу продукцію по 214 специфікаціях, на підставі яких виставлено 192 рахунки-фактури на загальну суму 415 919 417,48 рос. руб.

Продукція у вказаній кількості була отримана перевізниками до перевезення, що підтверджується підписами та відбитками штампів на міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR).

Як вбачається з відміток митних органів України та інших компетентних органів України, що здійснюють екологічний, фітосанітарний та інші види контролю, що містяться на міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR), продукція у вказаній кількості перетнула митний кордон України без будь-яких зауважень, що свідчить про належну якість продукції та наявність у перевізника документів, зазначених у п.8.4. договору.

Продукція у вказаній кількості доставлена на територію Російської Федерації для виконання митних формальностей, необхідних для імпорту продукції, що підтверджується відмітками митних органів Російської Федерації на міжнародних товарно-транспортних накладних.

Згідно з п.13.2. договору при наявності спору, який не може бути вирішений дружнім шляхом, Сторона може подавати спір для його вирішення в компетентний арбітражний суд країни Позивача.

Відповідно до п. є) статті 11 Угоди "Про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, укладеної державами учасницями СНД у м. Києві 20.03.1992 року, права і обов'язки Сторін за угодою визначаються за законодавством місця здійснення, якщо інше не передбачене угодою сторін.

Згідно ст. 32 ЗУ "Про міжнародне приватне право" зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв'язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов'язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 44 ЗУ "Про міжнародне приватне право" у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є продавець - за договором купівлі-продажу;

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За загальними нормами ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Між сторонами по справі виникли зобов'язання, що виникають з договорів купівлі-продажу та регулюються главою 54 ЦК України.

Так, згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами п.п. 7.1., 7.2. сума цього договору визначається як загальна сума за всіма виставленими іновайсами (рахунками). Оплата продукції здійснюється на умовах 100% (стовідсоткової) передпати протягом 7 (семи) днів з моменту отримання інвойсу (рахунку)..

25.01.2016 р. з корпоративної електронної адреси юрисконсульта товариства з обмеженою відповідальністю СМП ОСОБА_2 на електронну адресу генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю АРС ОСОБА_3 було відправлено скан-копію претензії за вих. №33 з вимогою сплатити заборгованість в загальній сумі 2 430 000,00 російських рублів (копії електронних скріншотів додаються), відповідь на дану претензію в матеріалах справи відсутня.

Відповідач взяті на себе зобов'язання виконав частково, на суму 413 489 417,48 рос. руб. З врахуванням зазначеного, сума заборгованості ТзОВ "АРС" перед ТзОВ "СМП" становить 2 430 000,00 рос. руб., і як зазначив представник позивача, на момент розгляду справи не погашена, тому підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.10.4. договору у випадку порушення строків оплати, які визначені п.7.2. цього договору, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,3% від суми заборгованості за кожний день порушення строків. За спливом 10 днів з моменту настання порушення строків оплати, продавець має право вимагати оплати всіх несплачених рахунків.

Згідно розрахунку позивача, сума пені складає 1 737,63 російських рублів, що еквівалентно 559,89 грн.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем умов договору в частині оплати продукції, суд дійшов висновку, що позовна вимога у частині стягнення пені підлягає задоволенню.

Оскільки спір до розгляду суду доведений з вини відповідача, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 12 026,16 грн., що еквівалентно 36 476,06 рос. руб. слід покласти на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю АРС на користь товариства з обмеженою відповідальністю СМП 2 431 737,62 російських рублів, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 12.02.2016 року 801 743,89 грн., в тому числі заборгованість в сумі 2 430 000,00 рос. руб., що еквівалентно 801 171,00 грн., пеня в сумі 1 737,62 рос. руб., що еквівалентно 559,89 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 12 026,16 грн., що еквівалентно по курсу НБУ станом на 12.02.2016 року 36 476,06 рос. руб.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

24.03.2016

Суддя С. В. Костюк