номер провадження справи 7/18/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 Справа № 908/291/16

За позовом Комунальне підприємство "Водоканал", м. Запоріжжя.

до відповідача Субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м. Запоріжжя

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет

Представники сторін:

позивача: Подсвірова Н.С., дов. № 48 від 05.06.2015р.

відповідача: ОСОБА_4, дов. № 438 від 10.03.2016р.

ОСОБА_2, свідоцтво від 29.03.1999р., НОМЕР_1 від 03.12.1996р.

Заявлено позов Комунального підприємства "Водоканал" до Субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення 12010грн. 79 коп. заборгованості за без облікове водокористування.

Ухвалою суду від 03.02.2016р. справу прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 14.03.2016р. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 23.03.2016р.

Ухвала суду була направлена на адреси сторін, в установленому законом порядку та в строк.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК (1798-12 ).

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

Відповідач надав суду письмовий відзив, в якому проти позову заперечив, в обґрунтування посилається на той факт, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного: 01 квітня 2003 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 2133, відповідно до якого позивач здійснює відповідачу подачу питної води на господарсько-побутові потреби, а також приймання стічних вод по майданчику вул. Франко, приміщення 1. Весь час відповідач виконував умови договору. Оплата за подачу питної води на господарсько-побутові потреби, а також приймання стічних вод по майданчику надходила у строк, та за показаннями лічильників.

Відповідач неодноразово звертався за телефоном гарячої лінії до КП "Водоканал" з проханням провести повірку лічильника. Повідомлення про те, що відповідачу необхідно надати доступ до лічильника, із зазначенням дати, до якої потрібно провести повірку та номером контактного телефону, за яким можна узгодити дату демонтажу, з КП "Водоканал" не надходило.

16.08.2013 була проведена повірка лічильника, про що зроблено запис у паспорті до лічильника.

Правила № 190 є обов'язковими для застосування та виконання, як учасниками правочину, так і судом під час розгляду спору, оскільки положення попередніх Правил 1994 року втратили чинність та не регулюють спірні правовідносини.

Підставою для звернення з позовом до суду стало порушення відповідачем пункту 3.2.3. договору, а саме використання абонентом приладу обліку води після спливу строку повірки, що, в свою чергу, є порушенням п. 5.1, п. 5.4 "Правил користування...", ст. 28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", що, на думку позивача, дає йому право на застосування пунктів 3.3 та 3.4 "Правил користування...".

Відповідно до п. 5.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (надалі - Правила № 190), облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Пунктом 5.4. вказаних Правил № 190 визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів обліку проводяться відповідно до Закону України "Про

метрологію та метрологічну діяльність", а також інших нормативно-правових актів, які регулюють цю сферу діяльності.

Контролювати термін повірки та вчиняти дії щодо періодичної повірки засобу обліку води покладено на суб'єктів господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльність з центрального водопостачання та/або водовідведення, тобто на позивача. На підприємства, організації та фізичних осіб покладений обов'язок своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Посилання КП "Водоканал" на наявність порушень з боку відповідача під час виконання зобов'язань за договором про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, які полягають у простроченні терміну повірки засобу обліку води, є безпідставними.

На виконання умов договору абонентом встановлено засіб обліку. Розрахунки між сторонами здійснювалися на підставі показів вказаного засобу обліку.

В серпні 2013 року абонентом здано лічильник на повірку; лічильник повірено позивачем, визнано справним, про що складено акт виконаних робіт, з цього слідує, що механічних або інших втручань в роботу лічильника не здійснювалося, що в свою чергу спростовує факт безоблікового споживання води абонентом.

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (пункт 3.2. Правил № 190).

Самовільне водоспоживання - це користування питною водою з міського водопроводу без дозволу виконавця та/або без оформлення необхідних документів (в т.ч. без реєстрації у виконавця в якості споживача, ухилення чи відмова від укладення договору на надання послуг з водопостачання тощо).

Стосовно застосування позивачем п. 5.14 Правил, положеннями вказаного пункту законодавець передбачив відповідальність підприємств, організацій та фізичних осіб саме за перевищення тривалості повірки приладу, а не за порушення строків подачі ними засобів вимірювальної техніки на повірку, що має місце в даному випадку. Повірка лічильника тривала менше 5 днів.

З урахуванням викладеного, застосування КП "Водоканал" вказаного положення Правил № 190 є безпідставним. Тобто, положеннями вказаного пункту, законодавець передбачив відповідальність підприємств, організацій та фізичних осіб саме за перевищення тривалості повірки приладу, а не за порушення строків подачі ними засобів вимірювальної техніки на повірку, що має місце в даному випадку.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Судовий процес ведеться із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу, програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Судовий процес завершено 23.03.2016р. оголошенням вступної та резолютивної частин рішення, в присутності представників сторін.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Притягнення до господарсько-правової відповідальності можливе лише при наявності всіх передбачених законом умов, їх сукупність утворює склад господарського правопорушення, який є підставою господарсько - правової відповідальності.

Ст.218 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що між КП "Водоканал" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір № 2133 від 01.04.2003р. на відпуск води та приймання стоків в комунальну каналізацію (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору, позивач здійснює відповідачу подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчику: вул. Франко,41, приміщення 1.

Представниками КП "Водоканал" 15.08.13р. складено акт технічного обстеження водопроводу, в якому встановлено, що відповідачу здійснюється водопостачання по одному водопровідному вводу діаметром 15 мм від стояка житлового будинку. На вводі встановлено засіб обліку марки СК 15х-01, № 2157169, 2002 року випуску, держповірений в 1 кварталі 2010 р., опломбований пломбою держповірки № В7 (збережена). Покази на момент огляду - 00303 м3. Водомір перебуває в робочому стані. В акті від 15.08.2013 зазначено про те. що засіб обліку експлуатується з простроченою датою державної повірки. Даний акт було підписано представниками позивача та відповідачем.

Позивач вказує, що даний акт фіксує факт того, що станом на 15.08.2013р. у відповідача встановлено недержповірений засіб обліку СК 15х-01, оскільки дійсність його держповірки припинилась в 1 кварталі 2013р. (згідно акту від 06.04.2010р. здійснено опломбування держповіреного засобу обліку) та здійснюється експлуатація недержповіреного засобу обліку, що є порушенням п.2.2.3 договору, п. 5.14 "Правил користування...".

Згідно акту технічного обстеження від 19.08.2013 позивачем зафіксовано, що розрахунки за використану воду проводились по засобу обліку, що експлуатується з простроченим терміном державної повірки. До установки та здачі в експлуатацію держповіреного засобу обліку водоспоживання абоненту вважається безобліковим (п.2.2.3 договору). Обсяги води та стоків визначаються розрахунковим шляхом, відповідно до пп.3.3. 3.4, 5.14 "Правил користування системами централізолованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", починаючи з дня, наступного після виписки останнього акту-рахунку - 12.07.2013р. Останній акт-рахунок № 36567 виписаний 11.07.2013р. згідно показань приладів обліку.

Викладені позивачем обставини спростовуються наданими відповідачем доказами та запереченнями.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

На час проведення представниками КП "Водоканал" технічного обстеження водопроводу відповідача у 2013 році, порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення визначається та регулюється Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.08р. № 190, пунктом 1.1 яких, встановлено, що ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Правила № 190 є обов'язковими для застосування та виконання, як учасниками правочину, так і судом під час розгляду спору, оскільки положення попередніх Правил 1994 року втратили чинність та не регулюють спірні правовідносини.

Підставою для звернення з позовом до суду стало порушення відповідачем пункту 3.2.3. договору, а саме використання абонентом приладу обліку води після спливу строку повірки, що в свою чергу є порушенням п. 5.1, п. 5.4 "Правил користування...", ст. 28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", що, на думку позивача, дає йому право на застосування пунктів 3.3 та 3.4 "Правил користування...".

Відповідно до п. 5.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (надалі - Правила № 190), облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Пунктом 5.4. вказаних Правил № 190 визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів обліку проводяться відповідно до Закону України "Про

метрологію та метрологічну діяльність", а також інших нормативно-правових актів, які регулюють цю сферу діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Відповідно до п. 5.14. Правил № 190, усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією.

Частиною 2 ст. 28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" передбачено, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Пунктом 9.2.11 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, які затвердженонаказом Держжитлокомунгоспу України № 30 від 05.07.1995 р. встановлено, що контроль за наявністю і станом обладнання засобів вимірювальної техніки для обліку відпущеної води, а також за дотриманням термінів їх періодичної повірки здійснюється працівниками абонентського відділу виробника.

Відповідно до п. 3.2.3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з центрального водопостачання та водовідведення, погоджених головою Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємства, головою Антимонопольного комітету України, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 31.08.2012 р. за № 1468/21780, суб'єкти господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльність з центрального водопостачання та/або водовідведення, повинні здійснювати своєчасне забезпечення контрольно-вимірювальних інструментів і приладів, а також відповідних приладів обліку, повірки або державної метрології атестації засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд. Таким чином, контролювати термін повірки та вчиняти дії щодо періодичної повірки засобу обліку води покладено на суб'єктів господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльність з центрального водопостачання та/або водовідведення, тобто на позивача. На підприємства, організації та фізичних осіб покладений обов'язок своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Враховуючи викладене, обов'язок покладено на суб'єктів господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльність з центрального водопостачання та/або водовідведення, тобто на позивача (Водоканал). На підприємства, організації та фізичних осіб покладений обов'язок своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Ц в сукупності, не дає підстави стверджувати про безоблікове споживання у разі закінчення строку держповірки засобів обліку (постанова Вищого господарського суду України від 30.09.2015р. № 908/1008/15).

Виходячи з принципів свободи договору, сторони узгодили, що при відсутності або не встановленому обліковому приладі у встановлений Водоканалом термін або розміщенні абонентом водолічильних вузлів чи то їх експлуатації з порушенням "Правил користування...", "Правил експлуатації..."водопостачання Абонента вважається безобліковим, а витрати води і об'єм стоків у такому випадку визначаються розрахунковим шляхом у відповідності з пунктами 3.3. та 3.4. "Правил користування...", починаючи з дня виписки останнього акту до дня приймання в експлуатацію облікового приладу або водолічильного вузла.

На виконання умов договору абонентом встановлено засіб обліку. Розрахунки між сторонами здійснювалися на підставі показів вказаного засобу обліку. В серпні 2013 року абонентом здано лічильник на повірку; лічильник повірено позивачем, визнано справним, про що складено акт виконаних робіт. З цього слідує, що механічних або інших втручань в роботу лічильника не здійснювалося, що в свою чергу спростовує факт безоблікового споживання води абонентом.

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (пункт 3.2. Правил № 190).

Самовільне водоспоживання - це користування питною водою з міського водопроводу без дозволу виконавця та/або без оформлення необхідних документів (в т.ч. без реєстрації у виконавця в якості споживача, ухилення чи відмова від укладення договору на надання послуг з водопостачання тощо).

Самовільне приєднання до систем водопостачання - приєднання до мереж централізованого комунального водопостачання, здійснене без письмового дозволу виконавця.

Пункт 3.3 Правил № 190 свідчить про надання водоканалу права здійснення розрахунку витрат води у разі встановлення факту безоблікового водокористування абонентом або самовільного приєднання до систем водопостачання.

Позивач доказів самовільного приєднання відповідача до системи водопостачання або самовільного водокористування та наявності правових підстав застосування положень пунктів 3.3, 3.4 Правил не надав.

Матеріали справи свідчать, що весь обсяг води пройшов крізь опломбований прилад обліку, який в свою чергу пройшов повірку, та результати повірки виявилися позитивними, тобто водомір справний та здійснює вірний облік води. Суду не надано доказів прострочення оплати абонентом наданих послуг, тобто всі платежі здійснювалися своєчасно та відповідно до показників приладу обліку.

Пунктом 5.14 Правил № 190 встановлено, що усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією.

У випадку тривалості повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

Стосовно застосування позивачем п. 5.14 Правил положеннями вказаного пункту, законодавець передбачив відповідальність підприємств, організацій та фізичних осіб саме за перевищення тривалості повірки приладу, а не за порушення строків подачі ними засобів вимірювальної техніки на повірку, що має місце в даному випадку. Повірка лічильника тривала менше 5 днів.

Застосування КП "Водоканал" вказаного положення Правил № 190 є безпідставним, поскільки положеннями вказаного пункту, законодавець передбачив відповідальність підприємств, організацій та фізичних осіб саме за перевищення тривалості повірки приладу, а не за порушення строків подачі ними засобів вимірювальної техніки на повірку, що має місце в даному випадку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України у справі №908/5606/14 та від 23.12.2015 р. у справі №908/3025/15.

Повірка приладу обліку води тривала менше місяця. Тобто порушення строку, визначеного п. 5.14 Правил № 190, судом не встановлено, так само як і не встановлено норми права, яка покладає відповідальність на споживача за порушення періодичності повірки засобів вимірювальної техніки через міжповірочні інтервали та дає можливість виконання розрахунку витрат води за правилами передбаченими п. 3.3 та 3.4 Правил № 190.

Таким чином, посилання позивача на п. 5.14 Правил є безпідставним, оскільки цим пунктом передбачена відповідальність за інше правопорушення "тривалість повірки понад місяць", яке не виявлено позивачем під час проведеної перевірки.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також пояснення представників сторін і документи, додані до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведена належними документальними доказами правомірність заявленої до стягнення суми.

З огляду на викладене, в позові слід відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем, згідно ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 87 ГПК України, суд:

ВИРІШИВ:

В позові Комунального підприємства "Водоканал", м. Запоріжжя, до Субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м. Запоріжжя, відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання рішення "31" березня 2016р.

Суддя Н.С. Кутіщева-Арнет