ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р. Справа № 922/6122/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача- Жилко С.Е.

відповідача -не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вх. №493 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 25.01.16 у справі №922/6122/15

за позовом Харківська міська рада, м.Харків

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Васильків

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року позивач - Харківська міська рада, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про внесення змін до договору оренди землі від 30.04.2004р. №8530/04, а також просив суд покласти на відповідача судовий збір у розмірі 1 218,00 грн., з посиланням на те, що рішенням Харківської міської ради від 03 липня 2013 року № 1209/13 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року; встановлено, що плата за землю на підставі даних "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року" вводиться в дію з 01 січня 2014 року; зміни до договорів оренди землі, пов'язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі. Ухилення відповідача від підписання додаткової угоди до договору оренди землі завдає значних збитків територіальній громаді міста Харкова у вигляді неодержаного доходу за користування земельною ділянкою комунальної власності.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.01.2016 року у справі №922/6122/15 (суддя Калініченко Н.В.) позов задоволено частково; внесено зміни до договору оренди землі від 30.04.2004 року №8530/04.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при його прийнятті, просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі зазначив, суд першої інстанції не дослідив чи було опубліковано рішення Харківської міської ради №1209/13 від 03.07.2013 «Про затвердження «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013р.».

Відповідач вважає, що позивач не надав жодних доказів того, що рішення Харківської міської ради №1209/13 від 03.07.2013 «Про затвердження «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013р.» не було опубліковано в офіційних друкованих засобах масової інформації, а тому вказане рішення є не чинним в силу Конституції України та не може породжувати правові наслідки та визнаватися незаконним.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві зазначив, що відповідачем не надано жодних доказів того, що рішення Харківської міської ради №1209/13 від 03.07.2013 «Про затвердження «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013р.» не було опубліковано в засобах масової інформації.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе розглянути справу без участі його представника за наявними у справі матеріалами.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що 30 квітня 2004 року між Харківською міською радою Харківської області (орендодавець) та відповідачем, СПДФО ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" за № 8530/04, на підставі рішення XVІІІ сесії Харківської міської ради XXІV скликання від 24.12.2003р. №276/03 "Про припинення та надання в користування земельних ділянок юридичним та фізичним особам".

Рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013 р. № 1209/13 "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р." затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р.

Пунктом 1.1. рішення затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 291,18 грн., яка отримана на підставі витрат на освоєння і облаштування території міста станом на 01.01.2013 р. та підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України.

У п. 2 рішення встановлено, що це рішення вводиться в дію з моменту оприлюднення в установленому порядку, а нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2013р. застосовується з 01.01.2014 р.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що попередня вартість 1 кв. м землі у місті Харкові визначена на підставі рішення Харківської міської ради від 25.12.2007 р. № 335/07 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2007 року", рішення Харківської міської ради від 27.02.2008 р. № 42/08 "Про затвердження "Положення про впровадження нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2007 року" та введена в дію з 01.03.2008 р.

Пунктами 2; 3 рішення Харківської міської ради від 25.09.2013р. № 1269/13 "Про затвердження "Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станам на 01.01.2013" встановлено, що плата за землю на підставі даних "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013" вводиться в дію з 01.01.2014. Зміни до договорів оренди землі, пов'язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі згідно з Порядком оформлення договорів оренди землі у місті Харкові.

У п. 5 даного рішення Департамент земельних відносин Харківської міської ради зобов'язано попередити всіх землекористувачів (орендарів) земельних ділянок, реєстрація яких у Державному земельному кадастрі не здійснена, про необхідність приведення розміру плати за землю відповідно до вимог чинного законодавства.

Пунктом 16.4 Порядку оформлення договорів оренди землі у м. Харкові, який є додатком до рішення 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання "Про затвердження Порядку оформлення договорів оренди землі у місті Харкові" від 19.12.2012 р. №960/12, що набирає чинності з 01.01.2013 р., визначено, що зміни до договору оренди землі, пов'язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі в порядку передбаченому цім підпунктом.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №207 від 24.09.2013 р. нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 3181231,00 гривень.

В порядку статті 188 Господарського кодексу України, для приведення розміру орендної плати у відповідність до вимог чинного законодавства щодо нормативної грошової оцінки земель, 10.12.13 року відповідачу від Департаменту земельних відносин Харківської міської ради було направлено проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № 8530/04 від 30.04.2004 року, але відповідач дану додаткову угоду не підписав (арк. спр. 46, 47,48).

Пунктом 3.1.2 договору визначено, що оренди землі сторонами передбачено перегляд розмірів орендної плати.

Позивач, посилаючись на норми діючого законодавства, просив внести зміни до договору оренди землі від 30.04.2004р. №8530/04, шляхом визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі в редакції, викладеній у позовній заяві.

Колегія суддів, надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, враховуючи підстави та предмет позову, погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог щодо внесення змін до договору оренди через зміну грошової оцінки землі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності). Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст.144 Конституції України - органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з п.п. 34, 35 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин, затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 03 червня 2008 року за № 309-VI внесено зміни, зокрема, до ч. ч. 4, 5 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", відповідно до яких річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю"; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю". Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може перевищувати 12 відсотків їх нормативної грошової оцінки. При цьому у разі визначення орендаря на конкурентних засадах може бути встановлений більший розмір орендної плати, ніж зазначений у цій частині.

У зв'язку із введенням в дію з 1 січня 2011 року Податкового кодексу України Закон України "Про плату за землю" втратив чинність (ч. 2 Прикінцевих положень Податкового кодексу України).

Статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати: для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Пунктом 2.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.05.2011 року №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" судам роз'яснено, що у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін щодо ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть бути не взяті судом до уваги лише у разі скасування такого рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Судом першої інстанції обгрунтовано встановлено, що рішенням позивача змінено нормативно грошову оцінку земель міста Харкова та затверджено нові ставки орендної плати, зазначене рішення органу місцевого самоврядування не оспорено відповідачем і не скасовано у встановленому законом порядку.

Отже, встановлення статтею 288 ПК України граничних розмірів річної орендної плати за земельну ділянку є підставою для приведення положень спірного договору оренди земельної ділянки у відповідність до вимог закону в частині визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати (п. 2.1 договору).

Згідно з ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Частиною 1 ст. 651 ЦК України також встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні правила щодо змін умов договору оренди землі за взаємною згодою сторін містить і стаття 30 Закону України "Про оренду землі", та нею встановлено, що у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у цих правовідносинах, що розглядаються судом.

Стаття 15 Закону України "Про оренду землі" визначає, що істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір орендної ділянки).

Як свідчать матеріали справи, невід'ємною частиною договору оренди від 30 квітня 2004 року (договір зареєстровано за № 8530/04 у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах) є план земельної ділянки, про що зазначено у договорі оренди.

В матеріалах справи міститься план земельної ділянки, в якому зазначено кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1 та площа - 0,7185 га.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в частині доповнення п. п. 1.3, 1.4 та 2.1 договору оренди земельної ділянки від 30 квітня 2004 року в частині внесення кадастрового номеру земельної ділянки, визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати за земельну ділянку.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні решті позовних вимог про внесення змін до договору оренди від 30 квітня 2004 року (договір зареєстровано за № 8530/04 у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах) шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі в редакції позивача з огляду на наступне.

Законом передбачена можливість внесення змін до договору за згодою сторін, яке що інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено за рішенням суду у випадках, встановлених договором або законом.

Позивач, посилаючись на вищевказані норми законів, рішення органу місцевого самоврядування та на витяг про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, визначаючи їх як підставу позову, ставить питання не лише щодо внесення змін до п.п. 1.3, 1.4 та 2.1 договору оренди земельної ділянки в частині внесення кадастрового номеру земельної ділянки, визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати за земельну ділянку, а й щодо фактично викладення умов договору оренди земельної ділянки, який укладено між сторонами, в іншій редакції шляхом затвердження додаткової угоди.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що позивачем не доведено, як саме співвідноситься зміна нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з пунктами додаткової угоди до договору (за виключенням п. п. 1.3,1.4 та 2.1 договору), які позивач просив суд визнати укладеними і чи є зміна нормативно-грошової оціни підставою для укладення додаткової угоди в новій редакції. Типова форма договору оренди, на яку посилається позивач, є відмінною від запропонованої позивачем редакції додаткової угоди, яку позивач просить суд визнати укладеною.

Відповідно до ч.2 ст.14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Господарський суд розглядає справи в межах позову, тобто в межах його підстав та предмету, виходити за які він має право лише у випадку, передбаченому п.2 ч. 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України - за клопотанням заінтересованої сторони, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивача або третіх осіб із самостійними вимогами на предмет спору.

Відповідно до ст. 22 ГПК України передбачено право позивача до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет та підставу позову. Проте, позивач не заявляв клопотання про вихід за межі позову та не змінював підстав позову в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що зміни у вказаних частинах спірного договору виходять за межі підстав позову.

Колегія суддів, приходить до висновку про те, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог в частині зміни інших пунктів договору оренди землі від 30.04.2004р. №8530/04 та не доведено відповідність даних пунктів додаткової угоди вимогам Закону, а відтак висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог в даній частині, підлягає залишенню без змін.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач не надав жодних доказів того, що рішення Харківської міської ради №1209/13 від 03.07.2013 «Про затвердження «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013р.» було опубліковано в офіційних друкованих засобах масової інформації та посилання на відсутність підстав для зміни договору - необґрунтоване та спростовуються матеріалами справи, зокрема зазначене рішення опубліковано в газеті «Харьковские известия» від 9.07.2013р. №81-1(2675) та на сайті Харківської міскої ради.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що відповідачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви відповідача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст. 188 ГК України, ст. 96 Земельного кодексу України, ст. 14, 632, 651 ЦК України, ст. 288 ПК України, ст.ст. 15, 21, 30 Закону України "Про оренду землі", ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст.ст. 101-105 ГПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 25.01.16 у справі №922/6122/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 23.03.16

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Барбашова С.В.