ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р. Справа № 911/629/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/629/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг», м. Київ

до 1. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», с. Лагодинці, Красилівський район Хмельницької області

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Сендер»,

м. Бровари

про стягнення 106947,18 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 23.03.2016;

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» (відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сендер» (відповідач 2) про солідарне стягнення 106947,18 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем 1 умов Договору поставки № АП-20-0065 від 04.06.2015 та додаткових договорів до нього, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у звязку з чим у відповідача 1, та на підставі Договору поруки № ПР-20-0065 від 05.06.2015 у відповідача 2 перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 69244,39 грн., з огляду на наявність якої позивачем нараховано 10178,64 грн. пені, 14886,66 грн. штрафу та 12657,49 грн. відсотків річних.

Ухвалою суду від 29.02.2016 порушено провадження у справі № 911/629/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 16.03.2016 розгляд справи, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, було відкладено.

В судових засіданнях 16.03.2016 та 30.03.2016 представником позивача надані документи, витребувані судом та підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представники відповідачів в судові засідання 16.03.2016 та 30.03.2016 не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судових засідань, про що свідчить відбиток штампу канцелярії суду на звороті у нижньому лівому куті ухвал суду від 29.02.2016 та від 16.03.2016 щодо направлення їх копій відповідачам, а також наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення відповідачу 1.

Вимоги ухвал суду від 29.02.2016 та від 16.03.2016 відповідачі не виконали, витребувані документи, в тому числі відзиви на позов, до суду не надіслали.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2015 між позивачем (продавець) та відповідачем 1 (покупець) укладено Договір поставки № АП-20-0065, відповідно до умов п. п. 1.1, 1.2, 2.1 якого продавець взяв на себе обовязок передати у власність покупця засоби захисту рослин (товар), вартість якого на дату укладення цього договору, становить 52393,00 грн., а покупець в свою чергу взяв на себе обовязок прийняти та в строки, визначені договором оплатити такий товар.

11.06.2015 між позивачем та відповідачем 1 укладений Додатковий договір № АП-20-0065ДС1 до договору поставки, згідно з яким продавець взяв на себе обовязок передати у власність покупця додатковий товар, вартість якого на дату укладення додаткового договору, становить 17897,80 грн., а покупець в свою чергу взяв на себе обовязок прийняти та в строки, визначені додатковим договором оплатити такий товар.

18.06.2015 між позивачем та відповідачем 1 укладений Додатковий договір № АП-20-0065ДС2 до договору поставки, згідно з яким продавець взяв на себе обовязок передати у власність покупця додатковий товар, вартість якого на дату укладення додаткового договору, становить 41295,94 грн., а покупець в свою чергу взяв на себе обовязок прийняти та в строки, визначені додатковим договором оплатити такий товар.

Позивач, належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе, згідно з умовами договору та додаткових договорів зобовязання, поставивши відповідачу 1 товар на загальну суму 111586,74 грн., про що свідчать додані до матеріалів справи видаткові накладні № АП-20-0063 від 04.06.2015 на суму 52393,00 грн., № АП-20-0074 від 11.06.2015 - 17897,80 грн., № АП-20-0080 від 19.06.2015 - 41295,94 грн. Відповідні видаткові накладні підписані в двосторонньому порядку представниками позивача і відповідача 1 та скріплені печатками юридичних осіб.

Для отримання товару відповідачем 1 видані довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей № 37 від 04.06.2015 та № 40 від 19.06.2015 на імя ОСОБА_2.

Однак, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань, вартість отриманого товару сплачена відповідачем 1 лише частково в сумі 30000,00 грн., про що свідчать додані до матеріалів справи копії банківських виписок.

Крім того, з доданих до матеріалів справи Угоди № АП-20-0065ДСЗ від 04.06.2015 та прибуткової накладної (повернення) № АП-20-0003 від 25.09.2015, відповідач 1 повернув, а позивач прийняв частину товару на суму 12342,35 грн.

Таким чином, вартість товару в сумі 69244,39 грн. залишена відповідачем 1 не сплаченою.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем 1 умов договору поставки та додаткових договорів до нього, в частині своєчасної оплати товару, позивачем, на підставі пунктів 5.2, 5.4, договору, нараховано пеню у розмірі 10178,64 грн. та 14886,66 грн. штрафу.

Умовами п. 5.2, 5.3, 5.4 договору визначено, що покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару і сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. У випадку прострочення виконання зобовязань, більш ніж на 30 днів винна сторона додатково сплачує штраф у розмірі 15 % від ціни договору. При цьому сторони дійшли згоди щодо зміни тривалості строку позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені), передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, і встановили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через три роки від дня, коли це зобовязання повинно бути виконано.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що наданий позивачем до матеріалів позовної заяви розрахунок пені та штрафу є арифметично вірним, вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 10178,64 грн. та 14886,66 грн. штрафу визнаються судом та підлягають задоволенню.

Крім того, посилаючись на норми ст. 625 Цивільного кодексу України, у звязку із неналежним виконанням відповідачем 1 умов щодо своєчасної оплати товару позивачем нараховані відсотки річні у сумі 12657,49 грн.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.5 договору між сторонами погоджено, що за порушення покупцем строків оплати товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар мав бути сплаченим, покупець сплачує 40 % річних від несплаченої загальної вартості товару та 96 % річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення 90 календарних днів.

Судом, здійснено перерахунок заявлених до стягнення відсотків річних, враховуючи, що розрахунок який міститься в матеріалах позовної заяви, є арифметично вірним, суд приходить до висновку про задоволення зазначеної вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Частиною другою ст. 553 Цивільного кодексу України встановлено, що порукою може забезпечуватись виконання зобовязань частково або в повному обсязі.

05.06.2015 між позивачем (кредитор) та відповідачем 2 (поручитель) укладений Договір поруки № ПР-20-0065 (далі - договір поруки), відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 2.1 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязків сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» (боржник) за Договором поставки № АП-20-0065 від 04.06.2015. У разі порушення боржником умов основного договору та/або зобовязання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань боржником в повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, курсові втрати, витрат кредитора тощо.

Умовами розділу 4 договору поруки визначено, що останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Порука за цим договором припиняється з припиненням зобовязань. Порука також припиняється, якщо кредитор на протязі трьох років з дня настання строку виконання зобовязань по договору не звернеться з вимогою до поручителя.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем 1 взятих на себе зобовязань, згідно з умовами Договору поставки № АП-20-0065 від 04.06.2015 та додаткових договорів до нього, позивач звернувся до відповідача 2 з вимогою від 22.10.2015, отримання якої підтверджується власним підписом директора товариства з обмеженою відповідальністю «Сендер» зробленого 23.10.2015, в якій вимагає у строк, протягом 3 днів, з моменту її отримання, здійснити оплату заборгованості.

Проте, відповідач 2 відповіді на вимогу позивача не надав, оплату отриманого відповідачем 1 товару не здійснив.

Згідно з ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і збудь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки відповідачами 1, 2, в порушення умов Договору поставки № АП-20-0065 від 04.06.2015, Додаткових договорів № АП-20-0065ДС1 від 11.06.2015 та № АП-20-0065ДС2 від 18.06.2015 та Договору поруки № ПР-20-0065 від 05.06.2015, у встановлений строк не здійснено оплату товару, та не сплачені нараховані позивачем пеня, штраф та відсотки річних, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів 1, 2 - 69244,39 грн. заборгованості, 10178,64 грн. пені, 14886,66 грн. штрафу та 12657,49 грн. відсотків річних, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи наведе вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволенні позову, покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» (31042, Хмельницька обл., Красилівський район, с. Лагодинці, ) та з товариства з обмеженою відповідальністю «Сендер» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Київська, 290, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (02160, м. Київ, пр-т Воззєднання, 15, ) 69 244 (шістдесят девять тисяч двісті сорок чотири) грн. 39 коп. заборгованості, 10 178 (десять тисяч сто сімдесят вісім) грн. 64 коп. пені, 14 886 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 66 коп. штрафу, 12 657 (дванадцять тисяч шістсот пятдесят сім) грн. 49 коп. відсотків річних та 1604 (одну тисячу шістсот чотири) грн. 20 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 04.04.2016

Суддя О.О. Христенко