ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р.Справа № 915/2167/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

суддів: Гладишевої Т.Я., Ярош А.І.

При секретарі судового засідання: Молодові В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 114/86 від 26.01.2016р.; ОСОБА_2, за довіреністю № 58/36 від 15.01.2016р.;

від відповідача - ОСОБА_3, за довіреністю № 10-05-524 від 31.12.2015р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Сандора

на рішення господарського суду Миколаївської області від 16.02.2016р.

по справі № 915/2167/15

за позовом Міського комунального підприємства Миколаївводоканал

до Товариства з обмеженою відповідальністю Сандора

про стягнення заборгованості в сумі 452 860,89 грн.

Відповідно до ст.ст.44, 811 ГПК України здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами.

Встановила:

У грудні 2015 року Міське комунальне підприємство Миколаївводоканал звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Сандора, в якому просило стягнути з останнього 452 860,89 грн. вартості приймання стічних вод з понаднормативним забрудненням по ВК № 1 відповідача за скид до міської каналізації кількох забруднень у концентраціях, що перевищують ДК за період з 20.05.2015р. по 19.08.2015р.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору на постачання питної води та приймання стічних вод від 01.01.2009 року № А/71, угоди про якість (додаткова угода до договору № А/71) № 12 від 03.06.2015 року; норм пунктів 1.6, 2.1, 2.4, 6.5, 7.10 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, які затверджені наказом Держбуду України 19.02.2002 № 37, пунктів 1.4, 3.2.3, 3.2.4, 5.4, 7.1, 7.2, 7.3, 7.5, 7.6 Правил приймання стічних вод у комунальну каналізацію м. Миколаєва, які затверджені рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 23.01.2003 № 70 (місцеві Правила); пунктів 1.3, 3.2, 3.3, 3.5, 3.6 - Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, яка затверджена наказом Держбуду України 19.02.2002 № 37 (Інструкція).

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.02.2016р. (суддя Смородінова О.Г.) позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю САНДОРА на користь Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" 452860,89грн. вартості приймання стічних вод з понаднормативним забрудненням та 6 792,91 грн. судового збору.

Приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем не сплачений рахунок за перевищення норм допустимих концентрацій забруднюючих речовин, факт якого встановлено 20.08.2015р. шляхом відбору проб стічної води на Виробничому комплексі №1 ТОВ "Сандора".

Не погодившись із вищезазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Сандора звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області та постановити нове, яким в задоволені позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сторона посилається на те, що розрахунок вартості приймання стічних вод з понаднормативним забрудненням є невірним.

Апелянт наполягає на тому, що ТОВ Сандора, за один і той же обсяг стічних вод вже сплатило дві суми: плата за тарифом та підвищена плата за додатковою угодою. Тому фактично Водоканал вимагає від ТОВ Сандора сплатити втретє за один той же обсяг стічних вод та за один той же період.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступників висновків.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегією встановлено, що 01 січня 2009 року між Міським комунальним підприємством Миколаївводоканал та Товариством з обмеженою відповідальністю САНДОРА укладений договір № А/71 на постачання питної води та приймання стічних вод, згідно з предметом якого позивач, як виробник, зобовязується надавати споживачу послуги з постачання питної води в Точку передачі та приймати від нього стічні води у систему каналізації в Точку приймання відповідно до умов цього договору, а відповідач, як споживач, зобовязується здійснювати своєчасну оплату наданих йому виробником послуг за умовами цього договору, дотримуватись порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і скидання стічних вод до комунальної каналізації…( п. 2.1 договору).

Пунктом 2.4 договору сторони передбачили, що виробник забезпечує якість питної води відповідно до чинних державних стандартів або з відхиленнями від них згідно тимчасових дозволів, наданих органами Держспоживстандарту та Міністерства охорони здоровя.

За умовами п. 2.5 договору споживач забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Відповідно до п. 3.2.1 договору для оплати за поставлену воду та стічні води виробник щомісячно направляє споживачу рахунок у паперовому вигляді або споживач самостійно сплачує за послуги. Вартість спожитих послуг визначається виходячи з кількості спожитих послуг, визначеної згідно договору і діючих тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно з чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії цього договору виробник доводить споживачу нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів.

Згідно з п. 3.2.3 договору оплата вартості послуг здійснюється споживачем шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок виробника до останнього числа поточного календарного місяця, виходячи з обсягу фактично спожитих послуг за період з 20 числа попереднього по 20 число поточного календарних місяців та діючих тарифів. За згодою виробника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. У разі утворення боргу за цим договором, оплата за надані послуги, що надходять від споживача незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу, першочергово зараховується виробником в погашення боргу.

Розділом 4 договору сторони передбачили свої права та обовязки. Так, в пункті 4.1 договору зазначено, що виробник зобовязаний:

- забезпечувати споживачу постачання питної води, якість якої відповідає ГОСТ 2874-82 «Вода питьевая. Гигиенические требования и контроль за качеством» або з відхиленням від нього згідно тимчасових дозволів, наданих органами Держспоживстандарту та Міністерства охорони здоровя, до Точки передачі (п.4.1.1 договору);

- приймати від споживача стічні води на умовах цього договору в Точці приймання (п. 4.1.2 договору) тощо.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що споживач зобовязаний:

- своєчасно у вставленні цим договором строки, сплачувати вартість наданих йому виробником послуг (п. 4.3.5 договору) та інші.

За умовами п.5.4 договору за скид в міську каналізаційну мережу стічних вод з перевищенням ДК забруднюючих речовин, передбачених додатком 6 до договору, споживач сплачує додаткову плату, передбачену чинним законодавством.

В пункті 10.1 договору сторони дійшли згоди, що цей договір укладається строком на один календарний рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір може бути пролонгованим на наступний календарний рік шляхом підписання сторонами додаткової угоди до даного договору.

12.12.2008 року між сторонами була укладена угода про якість, яка оформлена, як додаткова угода до договору від 01.01.2009 року №А/71. Остання редакція цієї додаткової угоди міститься у додатковій угоді № 12 від 03.06.15 року до договору від 01.01.2009 року №А/71.

Відповідно до цього документу сторони узгодили пункт 10.1 договору № А/71 від 01.01.2009 року в наступній редакції: «Цей договір укладається до 31 грудня 2015 року і набирає чинності з дня його укладення Договір вважається щороку продовженим, якщо одна із сторін не заявить письмово про його розірвання або необхідність перегляду.

Пунктами 2.1, 2.2 додаткової угоди № 12 передбачено, що вартість приймання 1 м3 стічних вод з понаднормативними забрудненнями які скидаються з виробничого комплексу № 1 (надалі ВК №1), складає 6,051 грн./ м3, ПДВ 1,21 грн./м3. «Розрахунок № 14 вартості приймання 1 м3 наднормативно забруднюючих стічних вод від ВК № 1 ТОВ «Сандора» з тимчасово погодженою концентрацією забруднюючих речовин, наведений у додатку № 1 до цієї додаткової угоди;

Вартість приймання 1 м3 стічних вод з понаднормативними забрудненнями які скидаються з виробничого комплексу № 2 (надалі ВК №2), складає 0,326 грн./ м3, ПДВ 0,065 грн./м3. «Розрахунок № 15 вартості приймання 1 м3 наднормативно забруднюючих стічних вод від ВК № 2 ТОВ «Сандора» з тимчасово погодженою концентрацією забруднюючих речовин, наведений у додатку № 2 до цієї додаткової угоди.

В п. 3 додаткової угоди № 12 зазначено, що МКП «Миколаївводоканал» виставляє два рахунки:

- один плата за централізоване водовідведення стічних вод в межах допустимих концентрацій;

- другий плата за приймання стічних вод з понаднормативними забрудненнями.

За умовами п. 4 додаткової угоди № 12 МКП «Миколаївводоканал» залишає за собою право використовувати Місцеві Правила приймання на загальних підставах у разі невідповідності фактичної якості стічних вод підприємства тимчасово погодженим концентраціям забруднювальних речовин.

20.08.2015 року позивачем у присутності представників відповідача були відібрані проби стічної води на відповідність нормам допустимих концентрацій забруднюючих речовин. За результатами проведених аналізів у точці відбору проб ВК № 1 було виявлено перевищення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин по наступним показникам:

- мінералізація (сухий залишок) - фактичний вміст 7270 г/куб.м, при нормі 956 г/куб.м;

- завислі речовини - фактичний вміст 615 г/куб.м , при нормі 318 г/куб.м;

- сульфати - фактичний вміст 633,6 г/куб.м, при нормі 219 г/куб.м;

- хлориди - фактичний вміст 3147,96 г/куб.м, при нормі 1557,5 г/куб.м.

Позивач з урахуванням вищевказаного результату аналізу стічних вод здійснив розрахунок вартості приймання стічних вод з понаднормативним забрудненням та листом від 21.09.15 року направив відповідачу для оплати рахунок № 26-1/15 від 21.09.15 року на суму 452 860,896 грн. який відповідач не сплатив, що стало підставою для звернення до суду.

Судова колегія погоджується з висновком суду, що предметом даного позову є майнова вимога про стягнення вартості приймання стічних вод з понаднормативними забрудненням по ВК №1 відповідача за скид до міської каналізації кількох забруднень (хлориди, сульфати, завислі речовини та мінералізація) у концентраціях, що перевищують допустимі концентрації за період з 20.05.2015 по 19.08.2-15 року.

Спірні правовідносини регулюються положенням чинного законодавства про надання послуг, договором про постачання питної води та приймання стічних вод від 01.01.2009 р. № А/71, додатковою угодою № 12 від 03.06.2015 р., Водним кодексом України, Законом України "Про питну воду і питне водопостачання", Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 року №37. Правилами приймання стічних вод у комунальну каналізацію м. Миколаєва, які затверджені рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 23.01.2003р. № 70.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1.6 Правил приймання (№ 37) Місцеві правила приймання є обов'язковими для всіх підприємств, яким Водоканали надають послуги з водовідведення та які розташовані на території даної місцевої ради.

За змістом, пункту 2.4 Правил приймання (№ 37) підприємства зобов'язані: виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки Водоканалу за надані послуги;

дотримуватись установлених Водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємства;

оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників;

Відповідно до абзацу 4 пункту 1.3 Інструкції Підприємства повинні при недотриманні вимог договору та місцевих Правил приймання сплатити Водоканалу плату за скид понаднормативних забруднень, а також відшкодувати збитки, заподіяні через порушення режиму скиду і допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, які скидаються підприємствами.

Так, в пункті 2.1 Правил приймання (№ 37) Водоканали мають право: пред'являти підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні як цих Правил, так і місцевих Правил приймання;

За змістом, пункту 3.2 Інструкції при перевищенні рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах підприємств, що скидаються у систему каналізації, порівняно з встановленими місцевими Правилами приймання, підприємства сплачують Водоканалу плату за скид понаднормативних забруднень, яка нараховується за нормативом плати за очищення 1 куб.м стічних вод з містом забруднень у межах допустимих концентрацій (Нп), обсягом скинутих понаднормативне забруднених стічних вод (Vпз) та коефіцієнтом кратності (Кк), який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.

У пункті 4.2 Правил приймання (№ 37) відповідно до якого стічні води, які підлягають прийманню до міської каналізаційної мережі, не повинні: містити забруднюючі речовини з перевищенням допустимих концентрацій, установлених місцевими Правилами приймання.

Пунктом 7.8. Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України визначено, що з метою контролю якості стічних вод Підприємств Водоканал здійснює відбір разових проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод Підприємств виконується уповноваженими представниками Водоканалу, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представники Водоканалу, так і представник Підприємства-абонента. У разі неявки уповноваженого представника Підприємства або при його відмові підписати акт останній підписується представниками Водоканалу із зазначенням прізвища представника абонента, який відмовився підписати акт.

В матеріалах справи міститься журнал-акт відбору проб стічних вод підприємств 2015 з якого вбачається, що 20.08.2015 року на підприємстві ТОВ «Сандора» були відібрані проби стічної води на відповідність нормам допустимих концентрацій забруднюючих речовин. (а.с. 46)

По результатам перевірки було встановлено перевищення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин, тому позивач враховуючи місцеві Правила приймання розрахував вартості приймання стічних вод з понаднормативним забрудненням. (а.с. 49)

Відповідно до пункту 3.6 Інструкції та п.7.6 Місцевих правил, період, за який стягується плата за скид Підприємством стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій, установленими разовим аналізом, визначається місцевими Правилами приймання, але не більше трьох календарних місяців (місяця, у якому відібрана проба, та двох попередніх місяців).

На підставі цих результатів та відповідно до пункту 3.2.4. та розділу 7 місцевих Правил приймання позивач виконав розрахунок вартості приймання стічних вод з понаднормативним забрудненням з урахуванням чинної угоди про якість, а також 21.09.2015р. направив відповідачу для оплати рахунок № 26-1/15 від 01.09.2015р. , який останній не оплатив. (а.с. 52-23)

Виходячи з вищенаведених норм та умов п. 5.4 договору № А/71 від 01.01.2009 року за скид стічних вод з перевищенням ДК забруднюючих речовин, відповідач повинен сплатити додаткову плату позивачу в розмірі 452 860,89 грн. Тому, господарський суд Миколаївської області дійшов правомірного висновку про доведеність заявлених вимог і на законних підставах стягнув з відповідача заборгованість в сумі 452 860,89 грн. за скид стічної води з перевищенням допустимих величин концентрації.

Дослідивши наявний в матеріалах справи розрахунок до стягнення суми боргу, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивач

керуючись місцевими Правилами приймання правомірно здійснив розрахунок вартості приймання стічних вод з понаднормативним забрудненням.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що місцевим господарським судом в порядку ст.43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та спростовані вищевикладеними висновками судової колегії.

Посилання апелянта на те, що за один і той же обсяг стічних вод останній вже сплатив дві суми, тому підстави для стягнення суми в розмірі 452 860,89 грн. відсутні, фактично збігаються з запереченнями на позов, відхилений судом з посилкою на пункти 5.4 договору № А/71 від 01.01.2009 р. Оскільки ці доводи не спростовують висновків суду про правову природу стягнутих сум як додаткову плату за скид стічних вод з перевищенням ДК забруднюючих речовин, тому не приймаються судовою колегією до уваги. При цьому судова колегія звертає увагу на фактичні правовідносини сторін, а саме сплату апелянтом сум за перевищення норм допустимих концентрацій забруднюючих речовин за іншим об'єктом (виробничий комплекс №2).

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм законодавства при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

За таких обставин судова колегія доходить до висновку, що судом першої інстанції цілком вірно встановлені обставини справи, ним дана правильна юридична оцінка із застосуванням належних норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Таким чином, оскаржуване рішення залишається без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.99, 101, 103 п.1, 105 ГПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Сандора залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 16.02.2016р. по справі № 915/2167/15 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 04.04.2016р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Т.Я. Гладишева

Суддя А.І. Ярош