ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Справа № 903/336/14

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Васищак І.М. і Селіваненко В.П.

розглянув касаційну скаргу державного комунального підприємства "ЛУЦЬКТЕПЛО", м. Луцьк,

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.02.2016

зі справи № 903/336/14

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Товариство), м. Київ,

до державного комунального підприємства "ЛУЦЬКТЕПЛО" (далі - Підприємство), м. Луцьк,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "ВОЛИНЬГАЗ" (далі - ПАТ "ВОЛИНЬГАЗ"), м. Луцьк,

про стягнення 21 449 774,46 грн.

Судове засідання проведено за участю представників:

позивача - Прокоф'єва Л.В. - предст. (дов. від 13.01.2015)

відповідача - не з'явився

третьої особи - Слюсар М.О. предст. (дов. від 19.01.2016)

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 05.06.2014 зі справи № 903/336/14 у задоволенні позову Товариства про стягнення з Підприємства 21 449 774,46 грн. заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних відмовлено повністю. За ініціативою суду визнано недійсним пов'язаний з предметом спору договір про відступлення права вимоги від 02.11.2012 № 14/6736/12, який укладений ПАТ "ВОЛИНЬГАЗ" та Товариством.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2014 рішення місцевого господарського суду зі справи № 903/336/14 скасовано, прийнято нове рішення про часткове задоволення позову; стягнуто з Підприємства на користь Товариства 19 966 716,30 грн. основного боргу, 1 227 725,57 грн. -3% річних, 170 891,91 грн. інфляційних втрат, 72 794,98 грн. витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позову - відмовлено.

11.08.2014 на виконання постанови видано наказ.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 25.08.2015 у справі № 903/336/14 заяву Підприємства про відстрочку виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2014 задоволено частково; виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2014 відстрочено до 31.12.2015.

10.12.2015 Підприємство вдруге звернуло до господарського суду Волинської області із заявою про відстрочку виконання судового рішення (постанови) зі справи № 903/336/14 до 31.12.2016. Заяву мотивовано тяжким матеріальним становищем боржника, наявністю заборгованості перед Підприємством у його боржників, збитковістю Підприємства станом на вересень 2015 року.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 22.12.2015 у справі № 903/336/14 заяву Підприємства про відстрочку виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2014 задоволено частково; виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2014 відстрочено до 01.04.2016.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 ухвалу місцевого господарського суду від 22.12.2015 скасовано, прийнято нове рішення (ухвалу) про відмову у задоволенні заяви Підприємства про відстрочку виконання рішення (постанови) суду.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Підприємство просить скасувати постанову апеляційного господарського суду, а ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін. Касаційну скаргу мотивовано прийняттям оскаржуваного судового акта з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Відповідно до частини першої статті 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, а також враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Апеляційний господарський суд, на відміну від місцевого господарського суду: беручи до уваги те, що виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2014 уже було відстрочено судом до 31.12.2015; боржник у добровільному порядку заборгованість не сплачував; боржником не надано доказів відсутності коштів на його рахунках та відсутності майна, на яке можна було б звернути стягнення; з урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, - дійшов заснованого на законі висновку про відсутність підстав для відстрочки виконання рішення (постанови) суду (яке не виконується більше ніж півтора років), у зв'язку з чим правомірно відмовив у задоволенні заяви Підприємства.

Доводи скаржника, наведені в касаційній скарзі не спростовують висновків, викладених у постанові апеляційного господарського суду.

Передбачені законом підстави для зміни або скасування постанови апеляційного господарського суду - відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 зі справи № 903/336/14 залишити без змін, а касаційну скаргу державного комунального підприємства "ЛУЦЬКТЕПЛО" - без задоволення.

Суддя В. Палій

Суддя І. Васищак

Суддя В. Селіваненко