КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2016 р. Справа№ 910/24734/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Мальченко А.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Войцехівський О.В., дов. № 375 від 30.12.2015р.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: Руденко А.О., дов. № ДВК 2029 від 04.11.2015р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 30.11.2015 року

по справі № 910/24734/15 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Волари

Експорт"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні

ініціативи"

про визнання недійсним договору факторингу № 01 від

26.12.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Компанія "Райз" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про визнання недійсним договору факторингу № 01 від 26.12.2014р., укладеного між відповідачами.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що позивач є правонаступником ПрАТ "Підгороднянський елеватор", договір факторингу № 01 від 26.12.2014р. є недійсним відповідно до ст.ст.203 ч.1, ч.2, 215, 1079 ЦК України, оскільки не містить посилань на будь-які дозвільні документи, які б надавали право ТОВ "Кредитні Ініціативи" здійснювати факторингову діяльність, ТОВ "Кредитні Ініціативи" не надало позивачу таких документів на підтвердження власних вимог по договору поворотної фінансової допомоги, відповідно позивач має всі підстави вважати, що ТОВ "Кредитні Ініціативи" не має права здійснювати факторингову діяльність. У відповідача ТОВ "Кредитні ініціативи" відсутня ліцензія на здійснення діяльності з факторингу. Відповідачі не надали позивачу документи, що підтверджують повноваження представників сторін на підписання договору факторингу, вищим органом управління товариств повноважень їм не було надано, тому відповідачі не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності. Позивачеві не направлено повідомлення про укладання договору факторингу, не надано документи на підтвердження правових підстав вимог відповідача-2, не надано належних доказів правосуб"єктності відповідача-2, не надано доказів здійснення розрахунків за договором факторингу.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.11.2015р. у справі № 910/24734/15 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Компанія "Райз" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 30.11.2015р. у справі № 910/24734/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було протиправно прийнято рішення з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 12.01.2016р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" у справі № 910/24734/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Шевченко Е.О.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 р. у справі № 910/24734/15 було змінено склад колегії суддів та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у складі: головуючого судді Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Мальченко А.О., у зв'язку з перебуванням судді Шевченко Е.О. у відпустці.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 р. у справі № 910/24734/15 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Коршун Н.М., Шевченко Е.О. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 16.02.2016р.

29.01.2016р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення,а рішення Господарського суду м. Києва від 30.11.2015р. у справі № 910/24734/15 без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 р. у справі № 910/24734/15 відкладено розгляд справи на 15.03.2016р.

03.03.2016р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 р. у справі № 910/24734/15 продовжено строк розгляду справи та оголошено перерву до 17.03.2016р.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Господарського суду Господарського суду м. Києва від 30.11.2015р. у справі № 910/24734/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідача-1 у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача-1.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

26 грудня 2014р. між ТОВ "Волари Експорт" (клієнт) та ТОВ "Кредитні Ініціативи" (фактор) укладено договір факторингу № 01 за предметом якого згідно п. 2.1, в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов'язувався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язувався відступити факторові свої права грошової вимоги до боржника за основним договором в розмірі та на умовах передбачених цим договором.

Договір факторингу підписаний директором ТОВ "Волари експорт" ОСОБА_4 та директором ТОВ "Кредитні ініціативи" ОСОБА_5

"Боржником" за умовами договору є особа, зазначена в Додатку №1 до договору, право грошової вимоги до якої відступається, "основний договір" - договір, зазначений в додатку №1, "права грошової вимоги" - право (права) грошової вимоги за Основним договором, що відступається клієнтом фактору на умовах, визначених цим договором (п.1.1. договору).

Пунктом 2.1. договору визначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов"язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов"язується відступити факторові свої права грошової вимоги до Боржника за основним договором.

Згідно з п.п 2.2., 2.3. договору факторингу, опис, характеристики, обсяг та розмір прав вимоги до боржників за основними договорами, що відступаються відповідно до умов цього договору в додатку №1 до цього договору. Права вимоги є відступленими фактору в день підписання договору.

Пунктом 3.1. договору факторингу передбачена загальна сума грошових вимог, що відступаються - 1905000 грн. Відповідно до п.3.3. договору клієнт сплачує фактору плату (комісійну винагороду) в розмірі 100 грн. в строк до 10.01.2015 року. Пунктом 3.2. визначений обов"язок фактора передати в розпорядження клієнту 1000 грн., не пізніше 3 робочого дня, наступного за днем отримання від боржника суми (її частини) його заборгованості за основним договором.

За умовами п.п.4.1.1, 4.4.1, 4.4.3 договору факторингу фактор та клієнт складають акт приймання-передачі документів, що свідчать про право вимоги та фактор зобов"язаний повідомити боржника про відступлення прав на користь фактора (лист вих.№01/01-01 від 05.01.2015 ТОВ "Волари Експорт" на адресу ПрАТ "Підгороднянський елеватор" про відступлення права вимоги за договором №26/02-02з від 26.03.2013 року.)

За умовами договору про надання поворотної фінансової допомоги №26/03-02з від 26.03.2013 року, укладеного між ТОВ "Волари Експорт" (сторона -1) та ПрАТ "Підгорнянський елеватор" (сторона-1) сторона 1 надає стороні 2 фінансову допомогу на безпроцентній основі на суму 6000000 (шість мільйонів) грн. 00 коп. на поповнення обігових коштів.

Згідно додатку 1 до договору факторингу передбачає наступні відступлення права вимоги:

1. Права вимоги за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 26/03-02з від 26 березня 2013 року (надалі - Основний договір), укладений між Клієнтом та Приватним акціонерним товариством "Підгорнянський елеватор", (надалі - Боржник", а саме:

- право вимоги повернення фінансової допомоги в сумі 1 905 350, 00 гривень;

- право вимоги сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання чи неналежного виконання боржником зобов'язань за основним договором;

- інші, крім зазначених вище, права грошової вимоги, строк платежу за якими настав (наявна вимога), а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога) на підставі Основного договору;

- інші будь-які права вимоги до боржника за Основним договором, що існують на момент укладення цього договору та/або виникнуть в майбутньому відповідно до умов Основного договору.

З матеріалів вбачається, що квитанція №1-659К від 20.01.2015 на суму 100 грн. підтверджує сплату комісійної винагороди ТОВ "Волари Експорт" згідно договору факторингу №1 від 26.12.2014 року.

Згідно передавального акту Приватного акціонерного товариства "Підгороднянський елеватор" Публічному акціонерному товариству "Компанія Райз" від 07.07.2014 позачерговими Загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства "Компанія Райз" прийнято рішення про затвердження схвалення Наглядовою радою передавального акту Приватного акціонерного товариства "Підгороднянський елеватор", що припиняється шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства "Компанія Райз", станом на 30.06.2014, складеного комісією з припинення на підставі балансу станом на 30.06.2014, підтвердженого Незалежним аудитором та затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства "Підгороднянський елеватор", які відбулись 07.07.2014. Приватне акціонерне товариство "Підгорнянський елеватор" згідно Балансу станом на 30 червня 2014 року передав, а єдиний правонаступник - ПАТ "Компанія "райз" прийняв на себе всі права та зобов"язання ПрАТ "Підгорнянський елеватор", включаючи всіх без виключення: всіх кредиторів, боржників, зобов"язання, які оспорюють ся сторонами, активи, в повному обсязі, на суму 19375 тисяч гривень, пасиви, в повному обсязі на суму 19375 тисяч гривень, в тому числі статутний капітал на суму 382000 гривень, рухоме та нерухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, цінні папери та інше.

Вказаний акт підписаний головою Комісії з припинення ПрАТ "Підгорнянський елеватор" ОСОБА_6, членами комісії ОСОБА_7, ОСОБА_8, головою зборів ОСОБА_9, генеральним директором ПАТ "Компанія "Райз" ОСОБА_10, та Головою зборів ОСОБА_11, та скріплений печатками Приватного акціонерного товариства "Підгороднянський елеватор" та Публічного акціонерного товариства "Компанія Райз".

Згідно із Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Приватне акціонерне товариство "Підгорнянський елеватор" (ідентифікаційний код 00955058) припинено за рішенням засновників 18.11.2014 року, правонаступником є публічне акціонерне товариство "Компанія "РАЙЗ" (код ідентифікаційний 13980201).

Твердження позивача про те, що додаток 1 не містить посилання на спірний договір факторингу (у преамбулі додатку зазначено "ДОДАТОК 1 ДО ДОГОВОРУ ФАКТОРИНГУ № 01 ВІД "03" ГРУДНЯ 2014 РОКУ"), а в "Переліку договорів, що свідчать про права вимоги" у вказаному додатку зазначено "Договір про надання поворотної фінансової допомоги № 26/03-01з від 26 березня 2013 року", не свідчать, що вказаний додаток не є частиною спірного договору та не породжує прав за договором факторингу № 01 від 26.12.2014р., оскільки в даному випадку мають місце помилки у тексті документу, що спростовується іншими матеріалами справи, які судом оцінюються в сукупності.

Допущення описок у додатку 1 підтверджена наданими до справи актами прийому-передачі від 26.12.2014р., за яким фактору передано оригінал договору про надання поворотної фінансової допомоги № 26/03-02з від 26 березня 2013 року, окрім того, саме про вказаний договір за № 26/03-02з від 26 березня 2013 року, тобто з правильними реквізитами зазначено у тексті додатку у п. 1, а проставлення на кожній сторінці договору та на всіх його додатках вгорі відповідного посилання на договір факторингу № 01 від 26.12.2014р. свідчить, що додаток 1 складений саме по цьому договору факторингу, однак помилково в преамбулі вказано іншу дату договору (замість 26 грудня - 03 грудня).

Не приймаються судом до уваги доводи позивача щодо відсутності у відповідача-2 права на укладення договору факторингу, оскільки ТОВ "Кредитні Ініціативи" є фінансовою компанією і має право надавати фінансові послуги такі як факторинг, в матеріалах справи міститься копія Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи виданого державною комісією з регулюванням ринків фінансових послуг України від 15.09.2011 року реєстраційний номер 13102248, серія та номер свідоцтва ФК №214 та додаток до свідоцтва №214 від 18.09.2008 року серія ФК (дата прийняття та номер рішення про видачу додатка - розпорядження Комісії від 18.09.2008 р., №1121), відповідно до якого ТОВ "Кредитні ініціативи" має право здійснювати наступні види фінансових послуг без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: фінансовий лізинг; надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів; надання поручительств; надання гарантій; факторинг.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг.

В силу положень п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції здійснює реєстрацію та веде Державний реєстр фінансових установ, а у визначених нею випадках - реєстри осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, забезпечує ведення загальнодоступної інформаційної бази даних про фінансові установи та визначає перелік і вимоги до документів, що подаються для внесення інформації до зазначених реєстрів та бази даних.

Положення про Державний реєстр фінансових установ затверджене розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003р. № 41, згідно розділу ХІХ Положення "Порядок користування інформацією з Реєстру" (п.1, п.3) інформація, що міститься в Єдиному державному реєстрі, є відкритою і загальнодоступною, за винятком персональних даних; юридичні і фізичні особи можуть одержати інформацію з Реєстру шляхом звернення до Нацкомфінпослуг або безпосереднього доступу до інформації, розміщеної на офіційному сайті Нацкомфінослуг.

Таким чином, інформація щодо дати реєстрації фінансової установи, видачі свідоцтва, його номеру, серії та інша, може бути перевірена, як позивачем, так і судом, в реєстрі, доступ до якого здійснюється через офіційний веб-сайт Держфінпослуг www.kis.nfp.gov.ua.

Витягом з вказаного реєстру підтверджено реєстрацію відомостей про видачу свідоцтва серії А01 № 543642 та включення ТОВ "Кредитні Ініціативи" до реєстру фінансових установ з правом здійснювати наступні види фінансових послуг без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: надання фінансовою компанією факторингу, надання поручительств, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, надання фінансовою компанією гарантій, надання послуг з фінансового лізингу.

Ліцензування діяльності фінансових установ є предметом регулювання розділу VI Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", обов'язковість ліцензування визначено ст. 34 закону для: - страхової діяльності; - діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення; - надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; - діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з місцевим судом, що ТОВ "Кредитні ініціативи" є фінансовою компанією, яка має право здійснювати факторингові операції.

Згідно положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Також скаржник в апеляційній скарзі зазначає, про ненадання позивачеві підтвердження повноважень представників юридичних осіб, якими укладено спірний договір факторингу не свідчать про недійсність оспорюваного правочину, оскільки чинне законодавство не зобов'язує сторін договору факторингу надавати боржнику підтвердження повноважень представників, які підписали договір.

Відповідачем 2 наданий до матеріалів справи Статут ТОВ "Кредитні ініціативи" в редакції, затвердженій загальними зборами учасників ТОВ "Кредитні ініціативи" протокол №10 від 09.08.2011 (дата реєстрації 18.08.2011), наказ (розпорядження) №11/02/14 від 11.02.2014 року про прийняття на роботу ОСОБА_5 на посаду директора в 11.02.2014 року, що підтверджують повноваження посадової особи - директора ТОВ "Кредитні ініціативи" на підписання договору Факторингу станом на 26.12.2014 року. Згідно з відомостями з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 26.12.2014 року директором ТОВ "Кредитні ініціативи" (код 3532653) - є ОСОБА_5, директором ТОВ "Волари експорт" (код 31408390) - керівник ОСОБА_4.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003р. N 755-ІV у переліку відомостей, які повинні бути внесені в Єдиний державний реєстр щодо юридичної особи є, зокрема, дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи.

Згідно з ч. 1 статті 17 цього Закону відомості про юридичну особу включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору, до Єдиного державного реєстру також включаються відомості щодо ліцензування видів господарської діяльності згідно із Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності", що становлять його складову.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

У витягах з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ТОВ "Волари Експорт" та ТОВ "Кредитні Ініціативи" відсутні відомості про обмеження повноважень керівників цих товариств, а обставини щодо підписання договорів факторингу між відповідачами, зокрема від імені ТОВ "Волари Експорт" - директором ОСОБА_4, а від імені ТОВ "Кредитні ініціативи" - директором ОСОБА_5, які діяли на підставі статутів неодноразово були предметом дослідження в судовому порядку при розгляді справ з аналогічними вимогами, як в Господарському суді міста Києва, так і в Господарському суді Київської області, відповідні судові рішення доступні для ознайомлення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Посилання позивача на те, що пунктом 11.4 договору про надання поворотної фінансової допомоги № 26/03-02з від 26 березня 2013 року, право вимоги за яким передано за оспорюваним договором факторингу № 01 від 26.12.2014р., встановлено необхідність письмового погодження іншої сторони на відступлення права вимоги та (або) переведення боргу, не може бути підставою для визнання останнього недійсним в силу прямої норми ст. 1081 ЦК України, згідно з якою договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ч. 1 ст. 1080 Цивільного кодексу України).

Також доводи позивача про суперечність умов договору факторингу (п. 3.2) вимогам ст.ст. 1077, 1081 ЦК України, не свідчать про недійсність укладеного договору виходячи з наступного.

Пунктом 3.1. договору факторингу № 01 від 26.12.2014р. передбачено, що загальна сума прав грошової вимоги, що відступаються відповідно до умов даного договору становить 1 905 350 грн..

Згідно п. 3.2 договору фактор зобов'язаний передати в розпорядження клієнту шляхом перерахування на рахунок клієнта, зазначений в п. 12.1. цього договору, грошові кошти в загальній сумі 1000 грн. в строки, передбачені в наступному абзаці цього пункту, за умови отримання фактором від боржника повної суми (її частини) його заборгованості за основним договором (в тому числі в результаті проведення претензійно-позовної роботи та/або примусового стягнення).

Не пізніше третього робочого дня, наступного за днем отримання фактором від боржника суми (її частини) його заборгованості за основним договором (в тому числі в результаті проведення претензійно-позовної роботи та/або примусового стягнення), фактор перераховує клієнту отриману суму від боржника за основним договором, при цьому, загальна сума всіх грошових коштів, що будуть перераховані фактором на користь клієнта за цим договором не повинна перевищувати 1 000 гривень.

Наведені умови договору передбачають сплату фактором грошових коштів за договором факторингу по факту отримання коштів від боржника, тобто встановлюють порядок розрахунків між сторонами.

Відповідно ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно з ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Отже, законодавством передбачено як можливість пов'язати передання права грошової вимоги з певною подією, так і можливість виникнення такої вимоги в майбутньому.

З договору факторингу виникають правовідносини пов'язані з предметом договору (фінансування під відступлення права грошової вимоги), зобов'язання фактора надати фінансування та зобов'язання клієнта передати фактору право грошової вимоги до третьої особи, тобто істотною умовою є саме домовленість про надання фінансування в обмін на право грошової вимоги.

У п. 2.1 договору факторингу укладеного 26.12.2014р. між ТОВ "Волари Експорт" та ТОВ "Кредитні ініціативи" визначено предмет договору який повністю відповідає вимогам ст. 1077 ЦК України та містить найменування фінансової операції (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг").

Розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків (п. 6 ч. 1 ст. 6 закону) погоджені у розділі 3 договору (п. 3.1., 3.2.).

За визначенням фінансової послуги наданої в законі (п. 4 ст. 1), до якої віднесено факторинг (п. 11, ч. 1 ст. 4) операції з фінансовими активами можуть здійснюватися в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб.

Визначення сторонами договору факторингу умов і порядку передачі грошових коштів, у тому числі і на умовах, згідно з якими фінансування відбуватиметься з коштів, отриманих від третіх осіб (боржника клієнта за відступленими грошовими вимогами) не суперечить положенням ст. 1077 ЦК України; це прямо не заборонено законом і може розцінюватися як джерело коштів фактора для забезпечення фінансування клієнта.

Частиною 3 ст. 1081 ЦК України встановлено, що клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред'явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно з п. 6.3. договору факторингу, відповідно до умов цього договору фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права. Фактор набуває права грошової вимоги на всі суми, які він одержить від боржника на виконання грошової вимоги.

В даному випадку, надаючи фінансову послугу, фактором здійснюється фінансування клієнта за рахунок коштів отриманих фактором (тобто належних фактору) при наданні послуг пов'язаних із грошовою вимогою, право якої відступлено, що не свідчить про встановлення сторонами відповідальності клієнта за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, відповідно не суперечить положенням ст. 1077, 1081 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог, оскільки відсутні визначені законом підстави для визнання договору факторингу № 01 від 26.12.2014р., укладеного між ТОВ "Волари Експорт" та ТОВ "Кредитні ініціативи" недійсним.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 30.11.2015р. у справі № 910/24734/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 30.11.2015р. у справі № 910/24734/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/24734/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді А.О. Мальченко

Л.П. Зубець