ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016р. Справа№ 914/363/16

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Метал-Компані» (м. Вишневе, Київська обл.)

до відповідача 1: Державного підприємства «Львіввугілля» (м. Сокаль, Львівська обл.)

відповідача 2: Відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» Державного підприємства «Львіввугілля» (с. Острів, Львівська обл.)

про: стягнення суми основного боргу в розмірі 217088,00 грн., 3% річних у розмірі 5030,37 грн., інфляційних втрат у розмірі 13336,57 грн., штрафних санкцій в розмірі 38885,95 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Черменєвій В.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 1 від 20.01.2016 року.

від відповідача 1: ОСОБА_2 довіреність № 8/90 від 17.12.2015 року.

від відповідача 2: Не зявився.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Метал-Компані» до відповідача 1 - Державного підприємства «Львіввугілля», відповідача 2 - Відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» Державного підприємства «Львіввугілля» про стягнення суми основного боргу в розмірі 217088,00 грн., 3% річних у розмірі 5030,37 грн., інфляційних втрат у розмірі 13336,57 грн., штрафних санкцій в розмірі 38885,95 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.02.2016 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 18.02.2016 року. Ухвалою суду від 18.02.2016 року розгляд справи відкладено до 25.02.2016 року, в звязку з відсутністю представників сторін. Ухвалою суду від 25.02.2016 року розгляд справи відкладено до 23.03.2016 року, для надання доказів.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 12.02.2016 року, про відкладення від 18.02.2016 року, від 25.02.2016 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

25.02.2016 року за вх. № 7770/16 позивач подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

18.03.2016 року за вх. № 11698/16 позивач подав заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 157088,00 грн., 3% річних у розмірі 2552,28 грн., інфляційні втрати у розмірі 9598,47 грн., пеню в розмірі 39799,37 грн.

23.03.2016 року за вх. № 12432/16 позивач подав заяву про погодження зменшення розміру пені, що підлягає до стягнення з відповідача 1, на 50%, а саме до 19899,68 грн.

23.03.2016 року за вх. № 1711/16 позивач подав заяву по відмову від позовних вимог до Відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» Державного підприємства «Львіввугілля».

Відповідач 1 вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 12.02.2016 року, про відкладення від 18.02.2016 року, від 25.02.2016 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

22.02.2016 року за вх. № 6964/16 відповідач 1 подав відзив на позовну заяву.

25.02.2016 року за вх. № 7772/16 відповідач 1 подав розрахунок по справі.

23.03.2016 року за вх. № 12434/16 відповідач 1 подав заяву про зменшення розміру пені, що підлягає до стягнення, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України.

23.03.2016 року за вх. № 12435/16 відповідач 1 подав відзив на позовну заяву.

23.03.2016 року за вх. № 12433/16 відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, в якому уточнені (зменшені) позовні вимоги визнає повністю. Також, відповідач 1 просить суд зменшеншити розмір пені, що підлягає до стягнення з відповідача 1, на 50%, а саме до 19899,68 грн.

Відповідач 2 вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 12.02.2016 року, про відкладення від 18.02.2016 року, від 25.02.2016 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст.64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, про що свідчить копія Списку № 205 згрупованих внутрішніх поштових відправлень рекомендованих листів за 26.02.2016 року, а явка відповідача 2 була визнана судом та визначена в ухвалах суду обовязковою.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 23.03.2016 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, між ТОВ «Альфа-Метал-Компані» (надалі позивач), як Учасником-переможцем та ДП «Львіввугілля» (надалі відповідач), як Замовником було укладено договір про закупівлю товару за результатами відкритих торгів 12.02.2015 року, а саме: Договір № 74 від 31.03.2015 р. (надалі - Договір).

Відповідно до п. 5.4. Договору, Вантажоодержувачем було визначено Відокремлений підрозділ Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля», код одержувача 1940, адреса: вул. Центральна, 114, с. Острів, Сокальський р-н, Львівська обл., 80051.

Відповідно до п. 5.6. Договору, датою постачання вважається дата, яка вказана Замовником на товаросупроводжувальних документах, наданих учасником, при його прийманні.

Згідно п. 4.1. Договору, розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування коштів підприємства Замовника на розрахунковий рахунок Учасника в наступному порядку: оплата здійснюється за фактом постачання протягом 20 днів з моменту отримання конкретної партії товару. Оплату за товар може здійснювати як Замовник, так і Вантажоодержувач.

Отже, на думку позивача, Договором був встановлений солідарний обов'язок ДП «Львіввугілля» та Відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» перед ТОВ «Альфа-Метал-Компані».

Позивач наголошує, що на виконання Договору, ТОВ «Альфа-Метал-Компані» було поставлено ДП «Львіввугілля» (Вантажоотримувач - Відокремлений підрозділ Управління «Західвуглепостач») товару за Договором на загальну суму 633178,00 грн.

Однак ДП «Львіввугілля» та Відокремлений підрозділ Управління «Західвуглепостач» вчасно в повному обсязі не розрахувались за поставлений за Договором товар. Обсяг заборгованості відповідачів перед позивачем станом на 19.01.2016 року складає 217088,00 грн.

Враховуючи ситуацію, що склалася, позивачем було 28.11.2015 р. направлено відповідачам претензію № 60 від 27.11.2015 р., яка була залишена відповідачами без відповіді.

У зв'язку із відсутністю відповіді, позивачем було направлено до відповідачів повторну претензію № 7 від 21.01.2016 р. із вказівкою на суму заборгованості та вимогою здійснити повний розрахунок.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, за твердженням позивача, оскільки Покупці допустили прострочення оплати поставленого їм товару, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та умов Договору, позивач вважає належними до стягнення з відповідачів, окрім суми боргу в розмірі 217088 (двісті сімнадцять тисяч вісімдесят вісім) грн. 00 коп., штрафні санкції в сумі 38885 (тридцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 95 коп., інфляційні втрати в сумі 13336 (тринадцять тисяч триста тридцять шість) грн. 57 коп., а також 3% річних в сумі 5030 (п'ять тисяч тридцять) грн. 37 коп.

18.03.2016 року за вх. № 11698/16 позивач подав заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 157088,00 грн., 3% річних у розмірі 2552,28 грн., інфляційні втрати у розмірі 9598,47 грн., пеню в розмірі 39799,37 грн.

23.03.2016 року за вх. № 12432/16 позивач подав заяву про незаперечення проти зменшення розміру пені, що підлягає до стягнення з відповідача 1, на 50%, а саме до 19899,68 грн.

23.03.2016 року за вх. № 1711/16 позивач подав заяву по відмову від позовних вимог до Відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» Державного підприємства «Львіввугілля».

У відзиві на позовну заяву відповідач 1 зазначає, що Управління «Західвуглепостач» є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Львіввугілля» без права юридичної особи.

Згідно довіреності від 17.12.2015 р. № 57, виданої головним підприємством - ДП «Львіввугілля», начальник Управління «Західвуглепостач» ОСОБА_3 має право підписувати всі документи, пов'язані із провадженням справ у господарському суді, представляти інтереси ДП «Львіввугілля» в якості позивача та відповідача.

Відповідач 1 зазначає, що між Державним підприємством «Львіввугілля» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Метал-Компані», було укладено Договір від 31.03.2015 р. № 74. Станом на день слухання справи у Господарському суді Львівської області, кредиторська заборгованість за отримані товарно-матеріальні цінності, складає 217 088 грн. 00 коп.

Пред'явлений позов на суму 274 340 грн. 89 коп., відповідач 1 визнає частково в сумі 217088 грн. 00 коп., виходячи з наступного:

Відповідач 1 звертає увагу на те, що на даний момент ДП «Львіввугілля» не проводить проплат за товаро-матеріальні цінності, оскільки фінансове становище є незадовільним та надзвичайно скрутним, а саме: значна заборгованість по сплаті заробітної плати, значна кредиторська заборгованість, відсутнє фінансування з Державного Бюджету та ін.

Отже, на думку відповідача 1, сума боргу ДП «Львіввугілля» в особі ВП Управління «Західвуглепостач» перед ТзОВ «Альфа-Метал-Компані», становить 217088 грн. 00 коп., а у стягненні 38885,95 грн. - пені, 5030,37 грн.- 3% річних, 13336,57 грн. - інфляції відповідач 2 просить відмовити.

23.03.2016 року за вх. № 12433/16 відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, в якому уточнені (зменшені) позовні вимоги визнає повністю. Також, відповідач 1 просить суд зменшеншити розмір пені, що підлягає до стягнення з відповідача 1, на 50%, а саме до 19899,68 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Згідно ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання, незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За умовами п. 7.6. Договору, при невиконанні п. 4.1. Договору, Замовник сплачує пеню Учаснику в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від вартості Товару за кожен день прострочення.

Отже, порядок обчислення сум санкцій встановлений Договором в залежності від загальної вартості партії Товару, що був поставлений.

Ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як встановлено в ході судового розгляду справи, між ТОВ «Альфа-Метал-Компані», як Учасником-переможцем, та ДП «Львіввугілля», як Замовником, було укладено договір про закупівлю товару за результатами відкритих торгів 12.02.2015 року, а саме: Договір № 74 від 31.03.2015 р.

Відповідно до п. 5.4. Договору, Вантажоодержувачем було визначено Відокремлений підрозділ Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля», код одержувача 1940, адреса: вул. Центральна, 114, с. Острів, Сокальський р-н, Львівська обл., 80051.

Відповідно до п. 5.6. Договору, датою постачання вважається дата, яка вказана Замовником на товаросупроводжувальних документах, наданих учасником, при його прийманні.

Згідно п. 4.1. Договору, розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування коштів підприємства Замовника на розрахунковий рахунок Учасника в наступному порядку: оплата здійснюється за фактом постачання протягом 20 днів з моменту отримання конкретної партії товару. Оплату за товар може здійснювати як Замовник, так і Вантажоодержувач.

Отже, Договором був встановлений солідарний обов'язок ДП «Львіввугілля» та Відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» перед ТОВ «Альфа-Метал-Компані».

Однак, Управління «Західвуглепостач» є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Львіввугілля» без права юридичної особи.

На виконання Договору, ТОВ «Альфа-Метал-Компані» було поставлено ДП «Львіввугілля» (Вантажоотримувач - Відокремлений підрозділ Управління «Західвуглепостач») товару за Договором на загальну суму 633178,00 грн.

Однак, ДП «Львіввугілля» та Відокремлений підрозділ Управління «Західвуглепостач» вчасно в повному обсязі не розрахувались за поставлений за Договором товар. Обсяг заборгованості відповідачів перед позивачем станом на 19.01.2016 року складає 217088,00 грн.

Позивачем було 28.11.2015 р. направлено відповідачам претензію № 60 від 27.11.2015 р., яка була залишена відповідачами без відповіді. У зв'язку із відсутністю відповіді, позивачем було направлено до відповідачів повторну претензію № 7 від 21.01.2016 р. із вказівкою на суму заборгованості та вимогою здійснити повний розрахунок.

За умовами п. 7.6. Договору, при невиконанні п. 4.1. Договору, Замовник сплачує пеню Учаснику в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України від вартості Товару за кожен день прострочення.

Отже, порядок обчислення сум санкцій встановлений Договором в залежності від загальної вартості партії Товару, що був поставлений.

За твердженням позивача, оскільки Покупці допустили прострочення оплати поставленого їм товару, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та умов Договору, він вважає належними до стягнення з відповідачів окрім суми боргу в розмірі 217088 (двісті сімнадцять тисяч вісімдесят вісім) грн. 00 коп., штрафні санкції в сумі 38885 (тридцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 95 коп., інфляційні втрати в сумі 13336 (тринадцять тисяч триста тридцять шість) грн. 57 коп., а також 3% річних в сумі 5030 (п'ять тисяч тридцять) грн. 37 коп.

Згідно довіреності від 17.12.2015 р. № 57, виданої головним підприємством - ДП «Львіввугілля», начальник Управління «Західвуглепостач» ОСОБА_3 має право підписувати всі документи, пов'язані із провадженням справ у господарському суді, представляти інтереси ДП «Львіввугілля» в якості позивача та відповідача. На момент розгляду справи, ДП «Львіввугілля» не проводить проплат за товаро-матеріальні цінності, оскільки фінансове становище є незадовільним та надзвичайно скрутним, а саме: значна заборгованість по сплаті заробітної плати, значна кредиторська заборгованість, відсутнє фінансування з Державного Бюджету та ін.

18.03.2016 року за вх. № 11698/16 позивач подав заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 157088,00 грн., 3% річних у розмірі 2552,28 грн., інфляційні втрати у розмірі 9598,47 грн., пеню в розмірі 39799,37 грн.

23.03.2016 року за вх. № 1711/16 позивач подав заяву по відмову від позовних вимог до Відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» Державного підприємства «Львіввугілля».

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо:

1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України;

1-1) відсутній предмет спору;

2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом;

5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду;

6) підприємство чи організацію, які є сторонами, ліквідовано;

7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Враховуючи обставини сплати боргу відповідачем, що викладені у заяві позивача від 18.03.2016 року за вх. № 11698/16, а також те, що такі дії не порушують прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд припиняє провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 60000,00 грн. на підставі ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Однак, 60000,00 грн. боргу відповідач сплатив лише після подачі позовної заяви (після 10.02.2016 року), а саме 26.02.2016 року та 29.02.2016 року, що підтверджується платіжними дорученнями, долученими до матеріалів справи.

Отже, як вбачається з представлених суду доказів, оплата боргу, стягнення якого є предметом спору, відбулась тільки після звернення позивача з позовом до суду.

Враховуючи вищенаведене, тобто те, що оплату заборгованості було вчинено відповідачем після звернення позивача до суду з позовом, під час його розгляду по суті, господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

23.03.2016 року за вх. № 12433/16 відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, в якому уточнені (зменшені) позовні вимоги визнає повністю. Також, відповідач 1 просить суд зменшеншити розмір пені, що підлягає до стягнення з відповідача 1, на 50%, а саме до 19899,68 грн.

Згідно ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову, господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків інший учасникам, господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. У даному випадку позивачем, незважаючи на вимоги суду, не надано належних та допустимих доказів, які би доводили, що порушення термінів виконання грошових зобов'язань відповідачем призвело до завдання збитків іншим учасникам, свідченням чому є відсутність будь-яких претензій з цього приводу. Адже, згідно ч.2 ст.623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доводяться кредитором.

Також, відповідно до п. 2.4. Роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/293 від 29.04.1994 р. «Про деякі питання практики застосування майнової відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань», вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, арбітражний суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Розглянувши вимогу позивача стосовно стягнення пені, суд зважаючи на вищезазначені обставини та визнання відповідачем позовних вимог, вважає за можливе як виняток, відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 83 ГПК України, з урахуванням інтересів позивача щодо можливості виконання відповідачем позовних вимог, зменшити розмір належної до сплати пені до 50 % від заявленого розміру, а саме стягнути пеню в розмірі 19899,68 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належних доказів наявності передбачених законом чи договором підстав для звільнення відповідача від відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач не подав докази погашення боргу в повному обсязі, позовні вимоги визнав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх уточнених (зменшених) позовних вимог, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд прийшов до висновку, що уточнені (зменшені) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Метал-Компані до Державного підприємства «Львіввугілля» про стягнення суми основного боргу в розмірі 157088,00 грн., 3% річних у розмірі 2552,28 грн., інфляційні втрати у розмірі 9598,47 грн. та пені в розмірі 19665,39 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 169 від 29.01.2016 року на суму 4115,11 грн. про сплату судового збору.

Згідно ч.2 ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Отже, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти повністю на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Уточнені (зменшені) позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Львіввугілля» (80000, Львівська обл., м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, 26, ідент. код 32323256) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Метал-Компані (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 8, ) основний борг в розмірі 157088 (сто пятдесят сім тисяч вісімдесят вісім) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 2552 (дві тисячі пятсот пятдесят дві) грн. 28 коп., пеню у розмірі 19899,68 (девятнадцять тисяч вісімсот девяносто девять) грн. 68 коп., інфляційні втрати у розмірі 9598 (девять тисяч пятсот девяносто вісім) грн. 47 коп. та судовий збір у розмірі 4035 (чотири тисячі тридцять пять) грн. 57 коп.

3. Провадження в частині стягнення з Державного підприємства «Львіввугілля» 60000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп. суми основного боргу припинити.

4. Провадження в частині стягнення з Відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» Державного підприємства «Львіввугілля» - припинити.

5. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.03.2016 року.