ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

29.03.2016 Справа № 907/105/16

За позовом Державного підприємства „Берегівське лісове господарство", с. Яноші Берегівського району

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Ужгород

про стягнення 16 843 грн. 90 коп. заборгованості за поставлену лісопродукцію,

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

представники:

Позивача - ОСОБА_3, довіреність б/н від 08.12.2015 року

Відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Державним підприємством „Берегівське лісове господарство", с. Яноші Берегівського району заявлено позов до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Ужгород про стягнення 16 843 грн. 90 коп. заборгованості за поставлену лісопродукцію.

Представник позивача просить суд задоволити позов в повному обсязі, посилаючись на те, що між сторонами спору укладено Договори купівлі-продажу лісопродукції № 1/2015 від 12.01.2015 року, № 4/2015 від 29.01.2015 року, № 12/2015 від 31.03.2015 року та № 14/2015 року від 17.04.2015 року. На виконання зазначених договорів та згідно товарно-транспортних накладних позивачем було передано відповідачу лісопродукцію, однак останнім свої зобов'язання щодо оплати отриманої лісопродукції було виконано частково, у зв'язку з чим у відповідача утворилась перед позивачем заборгованість в розмірі 16 843 грн. 90 коп.

Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (ухвала суду про порушення провадження у справі від 29.02.2016 року, ухвала суду про відкладення розгляду справи від 15.03.2016 року надіслані на адресу відповідачу, зазначену в позовній заяві; повідомлення про вручення ухвал від 29.02.2016 року та від 15.03.2016 року долучено до матеріалів справи), у судові засідання 15.03.2016 року та 29.03.2016 року явку уповноваженого представника не забезпечив, витребувані ухвалами суду документи не подав, про причини невиконання вимог ухвал суду не повідомив. Із заявами, клопотаннями до суду не звертався.

Позивачем подано до матеріалів справи Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з якого вбачається, що станом на 22.02.2016 року ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа - підприємець, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, місцезнаходження відповідача за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві і на яку позивач скерував копію позовної заяви з доданими до неї документами, а суд ухвали по справі від 29.02.2016 року та від 15.03.2016 року - відповідає місцезнаходженню Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, відомості про яке містить Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 із наступними змінами та доповненнями, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищевикладене у відповідності до приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та п. 3.9.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 (із змінами і доповненнями) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї із сторін, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню, а тому відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,

суд встановив:

Між Державним підприємством „Берегівське лісове господарство" (продавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (покупець) було укладено ряд договорів купівлі-продажу лісопродукції, а саме, договір № 1/2015 від 12.01.2015 року, № 4/2015 від 29.01.2015 року, № 12/2015 від 31.03.2015 року, № 14/2015 року від 17.04.2015 року.

Пунктом 2.1. вказаних договорів передбачено, що продавець (позивач) продає та передає у власність товар, а покупець (відповідач) зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново - господарськими визнаються цивільно - правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору в суді, обставини спору оцінюються судом з огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

На виконання умов вищевказаних договорів купівлі-продажу, позивачем було відпущено відповідачу лісопродукцію (дрова) згідно товарно-транспортних накладних серії ЗК № 088718 від 12.01.2015 року, № 088719 від 20.01.2015 року, № 088720 від 20.01.2015 року, № 088726 від 28.01.2015 року, № 088727 від 19.02.2015 року, № 088733 від 27.03.2015 року, № 020799 від 17.04.2015 року на загальну суму 104 343 грн. 90 коп.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач за поставлену лісопродукцію розрахувався лише частково на суму 87 500 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами (копії яких долучено до матеріалів справи), у зв'язку з чим, за даними позивача станом на день звернення з позовом до суду у відповідача наявна заборгованість за поставлений товар у розмірі 16 843 грн. 90 коп.

Позивач 11.01.2016 року надіслав на адресу покупця (відповідача) вимогу № 39 про оплату заборгованості за поставлену лісопродукцію в розмірі 16 843 грн. 90 коп., яка відповідачем отримана, що підтверджено відповідним повідомленням про вручення (міститься в матеріалах справи). Однак, останній на вказану вимогу належним чином не відреагував, борг не погасив, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-ХІУ (з наступними змінами та доповненнями) підтвердження здійснення господарської операції відбувається на підставі первинних документів, які містять у собі відомості про господарську операцію.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач неналежно виконав взяті на себе зобов'язання, не оплатив повну вартість переданої йому лісопродукції в розмірі 16 843 грн. 90 коп. Позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за поставлену лісопродукцію в розмірі 16 843 грн. 90 коп. доведені доданими до матеріалів справи документальними доказами, відповідачем не спростовані.

Згідно з ст. 204 Цивільного кодексу України договори укладені між сторонами по справі, як цивільно - правові правочини є правомірними на час розгляду справи, оскільки їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов'язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року, ст. 526 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення на його користь суми 16 843 грн. 90 коп. заборгованості за поставлену лісопродукцію.

З огляду на вищенаведене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлену лісопродукцію документально доведеними, обґрунтованими та відповідачем не спростовані. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, викладених позивачем, не надав.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 1 378 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Державного підприємства „Берегівське лісове господарство", Берегівський район, с. Яноші, вул. Головна, 50 "а" () суму 16 843 (Шістнадцять тисяч вісімсот сорок три гривень) грн. 90 коп. заборгованості за поставлену лісопродукцію, а також суму 1 378 (Одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.03.2016 року

Суддя Пригара Л.І.