УХВАЛА

24.03.2016Справа № 910/7258/14
За заявою Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

за позовом Виконувача обов"язків прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах

держави в особі:

1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості;

2) Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз

України"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 57 257 782,67 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача-1 (стягувач) Яковлев О.І. (дов. № 119/2015 від 07.12.2015 року)
від позивача-2 (стягувач) Прокофєва Л.В. (дов. № 14-4 від 13.01.2015 року)
від відповідача (боржник) Гуменюк Т.М. (дов. № 91/2015/09/30-9 від 30.09.2015 року)
від прокуратури не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Виконувач обов'язків прокурора Шевченківського району м. Києва звернувся до суду в інтересах держави в особі 1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості, 2) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Нафтогаз України" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення 57 170 614,29 грн. основного боргу, пені - 55 220,93 грн., 3% річних - 22 817,71 грн., інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання - 9 129,74 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2014 року, частково зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2014 року у справі № 910/7258/14, позов задоволено частково, присуджено до стягнення пені - 55 220,93 грн., 3% річних - 22 817,71 грн., інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання - 9 129,74 грн.

13.08.2014 року на виконання рішення Господарського суду м. Києва був виданий наказ № 910/7258/14.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.09.2014 року постанова Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2014 року у справі № 910/7258/14 залишена без змін, матеріали справи повернено до суду першої інстанції.

30.09.2015 року до суду від Публічного акціонерного товариства "Київенерго" надійшла заява про визнання наказу суду від 13.08.2014 року № 910/7258/14 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 року у справі №910/7258/14, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 року заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково. Визнано наказ господарського суду міста Києва від 13.08.2014 року у справі № 910/7258/14 про стягнення заборгованості на загальну суму 87 168,38 грн. (пеня - 55 220,93 грн., 3% річних - 22 817,71 грн., інфляційні втрати за прострочення виконання зобов'язання - 9 129,74 грн.) таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з вищезазначеними ухвалою та постановою, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій зазначаючи про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 року у справі №910/7258/14 скасувати та відмовити Публічному акціонерному товариству "Київенерго" у задоволенні заяви про визнання наказу господарського суду міста Києва від 13.08.2014 року у справі № 910/7258/14 таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Вищого господарського суду від 02.03.2016 року у справі № 910/7258/14 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 року у справі № 910/7258/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 11.03.2016 року за № 04-23/505 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу матеріалів справи, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу даної справи, за результатом проведення якого справа № 910/7258/14 передана на розгляд судді Стасюку С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 року заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню прийнято до розгляду, розгляд заяви призначено на 24.03.2016 року.

21.03.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача-2 надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

23.03.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від прокуратури надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

23.03.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

24.03.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача-1 надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача (боржник) в судовому засіданні 24.03.2016 року надав усні пояснення, в яких просив суд визнати наказ Господарського суду міста Києва від 13.08.2014 року таким, що не підлягає виконанню у повному обсязі.

Представник позивача-1 (стягувача) в судовому засідання поклався на розсуд суду, щодо задоволення поданої заяви про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 13.08.2014 року у справі № 910/7258/14 таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача-2 (стягувача) в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданої заяви про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 13.08.2014 року у справі № 910/7258/14 таким, що не підлягає виконанню.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду заяви, проаналізувавши встановлені фактичні обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про часткове задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню з огляду на наступне.

Відповідно до частин другої, третьої та четвертої статті 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Пунктом 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Відповідно до пункту 13 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" від 14.05.2015 року № 423-VIII, яким внесено зміни до статті 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини.

У типовому договорі про реструктуризацію заборгованості визначаються, зокрема, порядок реструктуризації і погашення заборгованості, загальна сума реструктуризованої заборгованості, строк її погашення, розмір щомісячних платежів, права та обов'язки сторін.

Форма типового договору про реструктуризацію заборгованості затверджується Кабінетом Міністрів України.".

Виходячи із системного аналізу частини 13 статті 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" предметом його регулювання є заборгованість (а відтак, і штрафні санкції нараховані на неї), що залишилась не погашеною на день набрання чинності цим законом - 06.06.2015 року, за природний газ, спожитий в період з 01.01.2014 року до 31.12.2014 року; та заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.2014 року, яка була сплачена у період з 06.06.2015 року до 06.09.2015 року.

При цьому, відповідно до наведених норм статті 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" списання сум пені, штрафних та фінансових санкцій є одним з елементів процедури реструктуризації заборгованості за природний газ, спожитий у 2014 році на підставі відповідного типового договору про реструктуризацію заборгованості, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України, та не розглядається як самостійна підстава для списання сум пені, штрафних та фінансових санкцій поза вказаною процедурою реструктуризації.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не додержана вказана процедура, а списання заборгованості здійснене ним в одностороннього порядку на підставі власного протоколу засідання комісії №1 від 31.07.2015 року.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2014 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 22.09.2014 року у справі № 910/7258/14 встановлено, що відповідач розрахувався за наданий позивачем природній газ в сумі 622 847 905,63 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 10.02.2014 року на суму 622 087 315,40 грн, № 3803 від 07.02.2014 року на суму 327 471,48 грн, № 3802 від 07.02.2014 року на суму 433 118, 75 грн, проте порушив строки виконання зобов'язань.

Крім того, основна заборгованість за спірним договором купівлі-продажу природного газу, станом на 06.06.2015 року за природний газ, спожитий до 01.01.2014, не обліковувалась що, в свою чергу, унеможливлює застосування до спірних правовідносин Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в частині списання пені, штрафних та фінансових санкцій.

Посилання заявника на правомірність застосування до спірних правовідносин Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на підставі наявності станом на 06.06.2015 року загальної заборгованості в обліку позивача та відповідача за природний газ, спожитий до 01.01.2014 за договорами № 13/3409-БО-41 від 28.12.2012 (2013 рік),№ 13/3410-БО-41 від 28.12.2012 (2013 рік) та № 13/3411-БО-41 від 28.12.2012 (2013 рік), яка була сплачена протягом червня - липня 2015 року є необґрунтованими та такими, що суперечать змісту пункту 13 статті 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" в редакції Закону України № 423-VIII від 14.05.2015 року.

Що стосується 3 % річних та інфляційних втрат, суд звертає увагу, що Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу" не визначено списання 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки ці нарахування не є ані штрафними, ані фінансовими санкціями, а є компенсацією кредитору за збитки, понесені внаслідок знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період прострочення платежу.

3 % річних та інфляційні нарахування не є санкціями, а є частиною грошового зобов'язання та виступають специфічним способом відшкодування мінімального розміру реальних збитків, що є неминучими у разі прострочення грошового зобов'язання та стягуються незалежно від вини боржника.

Про компенсаційний характер нарахувань, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, неодноразово вказував Верховний Суд України, який зазначив, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника (постанова Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12).

З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку, що заява Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/7258/14, виданого 13.08.2014 року, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що станом на 24.09.2015 року рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/7258/14 виконано частково в частині сплати 111 грн. 25 коп. судових витрат, що підтверджується платіжним дорученням № 43 від 24.09.2015 року на суму 111 грн. 25 коп. Відповідно, станом на момент розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у відповідача (боржника) відсутня заборгованість перед стягувачем в частині сплати судового збору.

З огляду на викладене та беручи до уваги вищенаведені приписи законодавства України, суд дійшов висновку, що наказ Господарського суду міста Києва від 13.08.2014 року у справі № 910/7258/14 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 111 грн. 25 коп. судового збору.

Керуючись статтями 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу від 13.08.2014 року у справі № 910/7258/14 таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

2.Визнати наказ Господарського суду міста Києва від 13.08.2014 року у справі № 910/7258/14 таким, що не підлягає виконанню на суму 111 (сто одинадцять) грн. 25 коп.

Суддя С.В. Стасюк