УХВАЛА

16.03.2016Справа № 910/7215/15-г

за скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «ТАНСЕЛ»
на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНСЕЛ»
до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
прозобов'язання повернути грошові кошти в розмірі 405 133 грн. 51 коп.

Суддя Чинчин О.В.

Представники сторін:

від Скаржника (Позивача): Ортіков А.М. (представник за довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

від ВДВС: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАНСЕЛ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання повернути грошові кошти в розмірі 405 133 грн. 51 коп.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 року по справі №910/7215/15-г позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНСЕЛ» задоволено повністю. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» перерахувати на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНСЕЛ» №3353, відкритий в Публічному акціонерному товаристві «КБ «Хрещатик» (МФО 300670) грошові кошти у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп. з розрахункового рахунку №6801 у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі платіжного доручення №72 від 11.03.2015 року. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНСЕЛ» судовий збір у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

15.06.2015 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 року по справі № 910/7215/15-г видано Накази.

29.02.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНСЕЛ» скаргу на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві по справі №910/7215/15-г, яку вмотивовано тим, що 29.12.2015 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві закінчено виконавче провадження у зв'язку з ліквідацією Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», а тому просить суд зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відновити виконавче провадження та відносити строк для оскарження дій Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві у зв'язку з тим, що вказану постанову отримав лише 23.02.2016 року.

Відповідно до статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як встановлено Судом, постанова про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2015 року була отримана Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАНСЕЛ» 23.02.2016 року, що підтверджується поштовим конвертом, а з вказаною скаргою на дії державного виконавця боржник звернувся до Господарського суду м. Києва 23.03.2016 року, що підтверджується відміткою на поштовому конверті, тобто в межах десятиденного строку з дня, коли йому стало відомо про вчинення оскаржуваної дії, а тому клопотання про поновлення строку для подання скарги не підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.03.2016 року скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНСЕЛ» на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві по справі №910/7215/15-г прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 16.03.2016 року.

15.03.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли письмові пояснення по суті скарги.

В судовому засіданні 16.03.2016 року представник Скаржника підтримав вимоги та доводи скарги, просив суд її задовольнити. В судове засідання представники Відповідача та Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 року у справі № 910/7215/15-г.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що неявка в судове засідання представників Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві не перешкоджає розгляду по суті скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНСЕЛ» на дії органів державної виконавчої служби.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що Скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНСЕЛ» на дії органів державної виконавчої служби не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що, відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню (далі - рішення)

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. (абзац 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст.45 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України, згідно з якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст.ст. 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. (ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»)

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. (ч.5 статті 25 Закону)

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Шереметом О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ч.5 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до постанови Правління Національного банку України №898 від 17.12.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 року №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до п.3-1 ч.1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до статті 50 Закону вищевказаного Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Так, спеціальним Законом визначено процедуру задоволення вимог кредиторів. Зокрема ч. 5 ст. 45 спеціального Закону передбачає, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Таким чином, вище викладеними нормами чинного законодавства України встановлено, що при здійсненні процедури ліквідації банку є неможливим застосування положень Закону України «Про виконавче провадження», а необхідним для застосування в даному випадку є саме Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» який є спеціальним в даному випадку.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що в діях державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Шеремета О.В. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» не вбачається порушень Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНСЕЛ» на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві по справі №910/7215/15-г.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАНСЕЛ» на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві по справі №910/7215/15-г - відхилити.

Суддя О.В. Чинчин