КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. Справа№ 910/6358/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Коршун Н.М.

Мартюк А.І.

при секретарі Ляховенку М.Д.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Автокарзбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк»

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2015р.

у справі №910/6358/15-г (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Автокразбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Батман»

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Автокразбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Батман» про стягнення з останнього заборгованості за Кредитним договором №03К/28605 (про відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії) у розмірі 54 128 093,90 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, позивач - Публічне акціонерне товариство «Автокразбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк», подав апеляційну скаргу, за якою просить скасувати рішення від 03.06.2015р. у справі №910/6358/15-г повністю та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апелянт зазначає, що відповідачем, як позичальником за Кредитним договором №03К/28605 (про відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії) було порушено умови цього Кредитного договору в частині своєчасної сплати нарахованих процентів. Факт наявності простроченої заборгованості по нарахованим процентам, як вказує скаржник, дає банку право вимагати дострокового повернення всієї кредитної заборгованості, що він і зробив, звернувшись до суду з відповідним позовом. Позивач вважає, що ненаправлення відповідачеві письмової вимоги про повернення заборгованості не може бути перешкодою для звернення до господарського суду із позовною заявою про стягнення заборгованості.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Батман», надав до матеріалів справи письмовий відзив на апеляційну скаргу, за яким просить рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/6358/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Відповідач вказує при цьому, що підстав для дострокового повернення кредиту немає, осільки банком не було дотримано процедури звернення до відповідача з письмовою вимогою про повернення кредиту, передбаченої п.п. 3.7. - 3.9. Кредитного договору №03К/28605 (про відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії) від 29.10.2013р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.08.2015р. колегією суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Ткаченко Б.О. прийнято до провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Автокарзбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» та призначено розгляд справи на 28.09.2015р.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду Андрієнка В.В. від 28.09.2015р., з огляду на перебування судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, вирішено здійснити розгляд справи у складі колегії суддів головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2015р. колегія суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Синиця О.Ф. прийняла до свого провадження справу №910/6358/15-г.

28.09.2015р. в судовому засіданні оголошено перерву на підставі ст. 77 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015р. розгляд справи було відкладено на 16.11.2015р. у відповідності до ст. 77 ГПК України.

16.11.2015р. представники сторін у судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з огляду на що суд відклав розгляд справи на 30.11.2015р., про що виніс відповідну ухвалу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015р. продовжено строк розгляду справи №910/6358/15-г та розгляд справи відкладено на 14.12.2015р.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду Андрієнка В.В. від 14.12.2015р., з огляду на раптове погіршення здоров'я судді Синиці О.Ф., вирішено здійснити розгляд справи у складі колегії суддів головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015р. колегія суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Зубець Л.П. прийняла до свого провадження справу №910/6358/15-г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015р. розгляд справи відкладено відповідно до ст. 77 ГПК України на 25.01.2016р.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду Андрієнка В.В. від 25.01.2016р., з огляду на перебування судді Зеленіна В.О. у відпустці, вирішено здійснити розгляд справи №910/6358/15-г у складі колегії суддів головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016р. колегія суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Мартюк А.І., Зубець Л.П. прийняла до свого провадження справу №910/6358/15-г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2016р. розгляд справи було відкладено на 08.02.2016р., у зв'язку з необхідністю подання додаткових доказів у справі.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.02.2016р., у зв'язку з перебуванням судді Зубець Л.П. у відпустці, сформовано для розгляду справи №910/6358/15-г колегію суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Коршун Н.М., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016р. колегія суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Коршун Н.М., Мартюк А.І. прийняла до свого провадження справу №910/6358/15-г та призначила її до розгляду на 14.03.2016р.

14.03.2016р. представники сторін у судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Судова колегія апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

29 жовтня 2013р. між Публічним акціонерним товариством «Автокразбанк», як кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Батман», як позичальником, був укладений Кредитний договір №03-К/28605 (про відкриття відновлювальної відкличної лінії), за умовами якого кредитор в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію, в межах якої надає позичальнику в користування кредитні кошти на наступних умовах: ліміт кредитування - 22 700 000,00 грн., кредитна лінія відкривається на термін до 28.10.2015р.; процентна ставка за користування кредитом 18%; тип процентної ставки - фіксована; кредит надається на поповнення обігових коштів; кредит надається до 28.10.2015р. або до строку, встановленого у відповідності до п. 3.9. цього Договору.

Згідно з п. 4.1. Кредитного договору проценти за користування позичальником кредитом нараховуються кредитором у валюті кредиту з дня надання кредиту до дня, що передує дню настання фактичного погашення кредиту та/або строк погашення на суму фактичного щоденного залишку заборгованості позичальника за кредитом.

Згідно з п. 4.5. Кредитного договору позичальник сплачує нараховані проценти у валюті кредиту, щомісячно до 01 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та в день строку погашення кредиту.

29.01.2014р. сторони уклали Договір №1 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору, за яким, зокрема, встановили ліміт кредитування в сумі 45 820 488,00 грн. (п. 1 Договору №1). Також вказали, що кредит надається на наступні цілі: - 26 423 488,00 грн. на поповнення обігових коштів; 19 397 000,00 грн. на купівлю трьох земельних ділянок загальною площею 35,8087 га, розташованих за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Бузівська сільська рада, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Частиною 1 ст. 1056 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

29.10.2013р. відповідач звернувся до позивача з заявою на отримання кредиту/траншу №19/10/13-01, у якій просив надати кредит у розмірі 22 700 000,00 грн. (заява отримана 29.10.2013р.).

29.01.2014р. відповідач звернувся до позивача із заявами на отримання кредиту/траншу №29/01-06 та №29/01-07, у яких просив надати кредити в розмірі 19 397 000,00 грн. та 3 723 488,00 грн. відповідно (заяви отримані банком 30.01.2014р.).

Відповідно до виписок банку з рахунку позичальника за період з 29.10.2013р. по 30.01.2014р. позивачем було надано позичальнику 22 700 000,00 грн., 3 723 488,00 грн., 19 397 000,00 грн. кредиту. В загальній сумі 45 820 488,00 грн.

При цьому відповідач не виконував належним чином своїх зобов'язань згідно Кредитого договору, з огляду на що позивач звернувся з позовом про стягнення з нього 26 423 488,00 грн. строкової заборгованості за кредитом (по рахунку № 8605), 19 397 000,00 строкової заборгованості за кредитом (по рахунку № 8605), 26 061,52 грн. поточних процентів за кредитом (по рахунку № 8605), 19 131,29 грн. поточних процентів за кредитом (по рахунку № 8605), 3 961 351,43 грн. прострочених процентів за кредитом (по рахунку № 8605), 2 907 955,75 грн. прострочених процентів за кредитом (по рахунку № 8605), 419 964,31 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів (по рахунку № 8605), 308 288,12 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів (по рахунку № 8605), 44 300,67 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів (по рахунку № 28605), 32 520,31 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів (по рахунку № 8695), 338 943,13 втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів (по рахунку № 8605), 249 089,37 грн. втрати від інфляції у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів (по рахунку № 8605).

Як встановлено вище, умовами Кредитного договору сторони встановили, що кредит надається до 28.10.2015р. або до строку, встановленого у відповідності до п. 3.9. цього Договору.

Як вбачається, позов ПАТ «Автокразбанк» про стягнення з ТОВ «Батман» заборгованості за Кредитним договром був зареєстований канцелярією суду першої інстанції 17.03.2015р., тобто до строку повернення кредиту, достроково.

Разом з тим, п. 3.9. Кредитного договору сторони домовились, що для випадків, визначених пунктом 3.7. цього Договору, за рішенням уповноваженого органу кредитора та на письмову вимогу кредитора, кредитор має право вимагати, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити заборгованість за цим Договором у повному обсязі в інші, строки, ніж визначені п. 1.1.6. цього Договору, про що зазначається в письмовій вимоги. При цьому строком погашення кредиту є дата, визначена в письмовій вимозі кредитора.

У відповідності до п. 3.7. Кредитного договору сторони домовились, що згідно ст.ст. 212, 1050, 1052 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути кредитору на його письмову вимогу заборгованість за цим Договором (у тому числі - заборгованість за кредитом, нараховані та не сплачені проценти, інші доходи кредитора, пені, штрафи, та інші можливі платежі, компенсувати суму збитків) раніше календарної дати, визначеної п. 1.1.6. цього Договору, в разі, зокрема, несплати або часткової несплати позичальником у передбачений цим Договором строк суми процентів; несплати або часткової несплати позичальником у передбачений цим Договором строк кредиту, інших доходів та/або при несплаті або частковій несплаті позичальником в строк штрафних санкцій.

Таким чином, як вбачається, позивач скористався своїм правом, передбаченим п. 3.7. та п. 3.8. Кредитного договору, та заявив про достокове поверення коштів за Кредитним договором, з огляду на прострочення відповідачем сплати процентів за користуваня кредитом.

Суд першої інстанції вказав на відсутність підстав для дострокового повернення кредиту, оскільки позивачем не було дотримано процедури звернення до відповідача з письмовою вимогою про повернення кредиту, передбаченої п.п. 3.7. - 3.9. Кредитного договору, з чим не погоджується судова колегія апеляційного господарського суду.

Так, Конституційний суд України у своєму рішенні №1-2/2002 від 07.07.2002р. вказав, що положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

За таких обставин, враховуючи наявність у позивача, як кредитора, права достроково вимагати повернення кредиту та інших сум за умовами Кредитного договору, а також вказане у рішенні Конституційного суду України від 07.07.2002р. №1-2/2002, судова колегія присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача 26 423 488,00 грн. строкової заборгованості за кредитом (по рахунку № 8605), 19 397 000,00 строкової заборгованості за кредитом (по рахунку № 8605), 26 061,52 грн. поточних процентів за кредитом (по рахунку № 8605), 19 131,29 грн. поточних процентів за кредитом (по рахунку № 8605), 3 961 351,43 грн. прострочених процентів за кредитом (по рахунку № 8605), 2 907 955,75 грн. прострочених процентів за кредитом (по рахунку № 8605).

Крім того, як вбачається, на момент розгляду даної справи у суді апеляційної інстанції, відповідач не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки за їх користування, хоча обов'язок повернення Кредитним договором визначений датою 28.10.2015р.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення зобов'язання може бути обумовлено не будь-яким, а лише належним його виконанням. Під належним виконанням зобов'язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов'язання. Якщо учасники зобов'язання порушують хоча б одну з умов його належного виконання, зобов'язання не припиняється, а змінюється, оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов'язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов'язання в натурі.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

З огляду на те, що позичальник прострочив виконання грошового зобов'язання, позивач просить стягнути також 419 964,31 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів (по рахунку № 8605), 308 288,12 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів (по рахунку № 8605), 44 300,67 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів (по рахунку № 28605), 32 520,31 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів (по рахунку № 8695), 338 943,13 втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів (по рахунку № 8605), 249 089,37 грн. втрати від інфляції у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів (по рахунку № 8605).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань наступають наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені), зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з статтею 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 9.2. Кредитного договору передбачена відповідальність відповідача у вигляді пені за порушення строків сплати кредиту та процентів за користування кредитом.

Нарахована позивачем сума пені є арифметично правильною та нарахування відповідає наведеним вище нормам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», а також умовам Кредитного договору, з огляду на що дані суми підлягають до стягнення на користь позивача.

Також у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача сума 3% річних складає 44 300,67 грн. за несвоєчасне погашення процентів (по рахунку № 28605), 32 520,31 грн. за несвоєчасне погашення процентів (по рахунку № 8695), сума інфляційних витрат складає 338 943,13 грн. у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів (по рахунку № 8605), 249 089,37 грн. у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів (по рахунку № 8605).

Контррозрахунку суми 3% річних та інфляційних витрат відповідачем до суду не надано.

Ці суми є арифметично правильними та їх стягнення з відповідача на користь позивача є правомірним.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить відомий процесуальному праву принцип допустимості доказів (засобів доказування). Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 45 820 488,00 грн. сума кредиту, 6 914 499,99 грн. сума процентів за користування кредитом, 728 252,43 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, 76 820,98 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, 588 032,50 грн. інфляційні витрати за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Автокарзбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2015р. у справі №910/6358/15-г скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Автокарзбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» задовольнити у повному обсязі.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Батман» (03039, м. Київ, вул. Кіровоградська, б. 4, Код ) на користь Публічного акціонерного товариства «Автокарзбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Київська, 8, ) 45 820 488,00 грн. (сорок п'ять мільйонів вісімсот двадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім грн. 00 коп.) грн. суму кредиту, 6 914 499,99 (шість мільйонів дев'ятсот чотирнадцять тисяч чотириста дев'яносто дев'ять грн. 99 коп.) грн. суму процентів за користування кредитом, 728 252,43 (сімсот двадцять вісім тисяч двісті п'ятдесят дві грн. 00 коп.) грн. суму пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом; 76 820,98 (сімдесят шість тисяч вісімсот двадцять грн. 98 коп.) грн. суму 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом; 588 032,50 (п'ятсот вісімдесят вісім тисяч тридцять дві грн. 50 коп.) грн. суму інфляційних витрат за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Батман» (03039, м. Київ, вул. Кіровоградська, б. 4, Код ) в дохід Державного бюджету України 73 080,00 (сімдесят три тисячі вісімдесят грн. 00 коп.) судового збору за розгляд справи Господарським судом міста Києва; 36 540,00 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок грн. 00 коп.) грн. судового збору за розгляд справи Київським апеляційним господарським судом.

6. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

7. Справу №910/6358/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Е.О. Шевченко

Судді Н.М. Коршун

А.І. Мартюк