ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016р. Справа№ 914/4366/15

За позовом: Спільного підприємства Київ - Захід у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Червоноград Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Буське сорто насінницьке підприємство, с. Ожидів, Буський район, Львівська область

про стягнення 39 339,87 грн.

Суддя Яворський Б.І. при секретарі Зубкович Д.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача: ОСОБА_3

На розгляд господарського суду Спільним підприємством Київ - Захід у формі товариства з обмеженою відповідальністю подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Буське сорто насінницьке підприємство про стягнення 39 339,87 грн.

Ухвалою суду від 25.12.2015р. дану позовну заяву було прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 11.01.2016 року (суддя Долінська О.З.). У звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Долінської О.З. на підставі розпорядження керівника аппарату суду №197 від 09.03.2016р. за результатами проведеного 09.03.2016р. повторного автоматизованого розподілу справу для розгляду передано судді Яворському Б.І. Ухвалою суду від 09.03.2016р. розгляд справи призначено на 29.03.2016р.

У судовому засіданні 29.03.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. 29.07.2015р. відбулася ДТП за участю т.з. «Wolksvagen Tiguan», який належить відповідачу, та автомобіля «Renault Trafik», який належить позивачу. Винним у ДТП судом визнано водія автомобіля «Wolksvagen Tiguan» ОСОБА_4 На виконання умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів ПрАТ «СК «Українська страхова група» виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 39 353,83 грн. Оскільки позивач оплатив вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в сумі 78 693,70 грн., на підставі ст.1194 ЦК України просить стягнути з відповідача 39 339,87 грн. різниці між заподіяною шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням.

Представник відповідача у судове засідання 29.03.2016 р. зявився, проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов, зазначивши, зокрема, що він не повинен відповідати за даним позовом, оскільки його відповідальність застрахована у ПрАТ «СК «Українська страхова група», і тому саме остання і повинна сплатити позивачу відшкодування в межах ліміту 50 000,00 грн. На думку відповідача, його відповідальність наступила б у випадку, коли страховик виплатив би страхове відшкодування в розмірі 50 000,00 грн. і цього було б недостатньо для проведення відновлювального ремонту.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

29.07.2015р. у м. Львові на перехресті вул. Наукова- Симоненка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Renault Trafik» д.н.з. НОМЕР_1, який належить СП ТзОВ «Київ-Захід», яким керував ОСОБА_5 (поліс ОСЦПВВНТЗ АІ8523969 з терміном дії до 19.09.2015р., виданий ПрАТ СК «АХА Страхування»), і «Wolksvagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_2, що належить ТзОВ «Буське сортонасінницьке підприємство», яким керував ОСОБА_6, що підтверджується Довідкою про ДТП ДАІ №36/4 від 29.07.2015. (поліс ОСЦПВВНТЗ АІ7107261 з терміном дії до 24.09.2015р., виданий ПрАТ «СК «Українська страхова група»).

30.07.2015р. СП ТзОВ «Київ-Захід» повідомило ПрАТ «СК «Українська страхова група» про ДТП, подавши відповідну заяву №271.

20.08.2015р. оцінювачем ТзОВ «Експерт-Сервіс Авто» складено Звіт №962/15 про оцінку автомобіля НОМЕР_3, у якому зазначено, що вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 39 353,83 грн., вартість відновлювального ремонту без ПДВ 72 187,89 грн.

25.08.2015р. ТзОВ «Ю.Р.К.» виставило СП ТзОВ «Київ-Захід» рахунок №ТОВ0000158 на 88301,80 грн. за ремонт автомобіля НОМЕР_4.

Постановою Камянка-Бузького районного суду від 26.08.2015р. ОСОБА_4 визнано винним за ст.124 КпАП та накладено штраф у сумі 340,00 грн.

01.09.2015р. позивачем перераховано ТзОВ «Ю.Р.К.» 44 151,80 грн. попередньої оплати за ремонт автомобіля згідно рахунку №158 від 25.08.2015р.

06.10.2015р. ПрАТ «СК «Українська страхова група» складено страховий акт №ЗСЦВ-863, у якому визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 39 353,83 грн.

07.10.2016р. ПрАТ «СК «Українська страхова група» перерахувало позивачу 39 353,83 грн. страхового відшкодування, що підтверджується копією банківської виписки, яка знаходиться в матеріалах справи.

12.10.2015р. ТзОВ «Ю.Р.К.» та СП «Київ-Захід» у формі ТзОВ підписали Акт №2358КЦ на суму 78 693,70 грн.

28.10.2015р. позивачем перераховано ТзОВ «Ю.Р.К.» 34 541,90 грн. оплати за ремонт автомобіля згідно акту 2358КЦ від 12.10.2015р.

Листом №412 від 29.10.2015р. позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування різниці між страховим відшкодуванням та сумою понесених підприємством витратна ремонт автомобіля в розмірі 39 339,87 грн.

06.11.2015р. листом №99 відповідач відмовив позивачу у виплаті збитків у розмірі 39 339,87 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання.

Нормами ЗУ «Про страхування» передбачено, що страхова сума це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування»).

Суд звертає увагу відповідача, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Вказану правову позицію наведено, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015р. у справі №910/7163/14, яка згідно ст.111-28 ГПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

ПрАТ «СК «Українська страхова група» перерахувало позивачу 39 353,83 грн. Решта суми позивач просить стягнути з відповідача. Останній заперечуючи стверджує, що оскільки згідно договору про ОСЦПВВНТЗ ліміт відповідальності страховика становить 50 000,00 грн., то у межах даної суми і повинен він нести відповідальність, а не страхувальник.

З даного приводу суд зазначає.

Згідно ст.1 Закону України «Про страхування» (далі Закон) страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 1194 ЦК України в системному звязку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд звертає увагу відповідача, що згідно ст.1194 ЦК України відшкодовується різниця саме між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а не різниця між фактичним розміром шкоди та лімітом відповідальності (таку правову позицію висловлено судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у постанові від 10.02.2016р. у справі №6-2878цс15).

Крім того, у постанові від 20.01.2016р. по справі № 6-2808 цс15 Верховний Суд України зазначив таке: «право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика».

Враховуючи наведене позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню на суму 39 339,87грн., яка становить різницю між виплаченою позивачем сумою за ремонт автомобіля та тією сумою, яка була сплачена позивачу ОСОБА_7 «СК «Українська страхова група» (78 693,70 грн. - 39 353,83 грн. = 39339,87 грн.).

Судовий збір згідно ст.49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Буське сорто насінницьке підприємство (80530, Львівська обл., Буський р-н, с. Ожидів, ) на користь Спільного підприємства Київ - Захід у формі товариства з обмеженою відповідальністю (80100, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Івасюка, буд.20, ) 39 339,87 грн. відшкодування збитків та 1 378,00 грн. судового збору.

У судовому засіданні 29.03.2016р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 31.03.2016 р.

Суддя Яворський Б.І.