донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

22.03.2016 справа №905/1491/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: за участю представників: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявився ОСОБА_4, довіреність №6 від 11.01.2016р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м.Курахове Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від18.01.2016р. (повний текст підписано 25.01.2016р.)
у справі№905/1491/15 (головуючий Л.В. Ніколаєва, судді М.В.Сажнева, О.М. Шилова)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м.Курахове Донецької області
проcтягнення 3222840,45грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м.Курахове Донецької області про cтягнення 3222840,45грн., які складаються з 1890502,21грн. основного боргу, 416946,38грн. пені, 132335,15грн. штрафу, 24084,48грн. 3 % річних, 758972,23грн. інфляційних.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.01.2016р. (повний текст підписано 25.01.2016р.) у справі №905/1491/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволені частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальність «ДТЕК Східенерго» 24084,48грн. 3% річних, 679308,11грн. інфляційних, 416946,38грн. пені, 132335,15грн. штрафу. Провадження в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальність «ДТЕК Східенерго» основного боргу в сумі 1890502,21грн. припинено.

Рішення суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №28/170114-ПР від 17.01.2014р. в частині оплати за поставлений природний газ.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права. Апелянт зазначає про неотримання повного тексту рішення на свою поштову адресу.

За твердженнями скаржника, вступну та резолютивну частину рішення не було проголошену в судовому засіданні, а повний текст рішення до моменту подання апеляційної скарги не отримано поштою. Порушення норм процесуального права є підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Відповідач також зазначає про те, що судом не було враховано, що санкції, встановлені ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), не належать до господарських і не можуть бути застосовані до субєктів господарювання.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 29.02.2016р. у справі №905/1491/15 було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 22.03.2016р. о 14:00 год.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені, просив рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заявив клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з відсутністю представника позивача, а також клопотання про зупинення провадження по справі до закінчення розгляду повязаної справи про визнання договору №№28/170114-ПР від 17.01.2014р. недійсним. У задоволенні зазначених клопотань відмовлено з огляду на наступне.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК України) встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження по справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Отже, зупинення провадження у справі є правом, а не обов'язком суду, і вирішуючи питання про зупинення або про відмову у зупиненні провадження у справі суд має враховувати обставини конкретної справи.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження по справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Колегія суддів вважає, що обставини, наведені відповідачем у клопотанні про зупинення провадження у справі, не є підставами для зупинення провадження у справі №905/1491/15.

крім того, відповідно до ст.43 ГПК України обов'язком господарського суду є оцінка доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи те, що саме обов'язком суду є встановлення обставин справи, проведення оцінки наданих сторонами доказів, колегія приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі.

Крім того, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду зазначає наступне. Відповідно до статті 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Отже, у разі появи таких обставин, відповідач не позбавлений права звернутися до суду для перегляду рішення .

Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, своїми правами, передбаченими ст.22 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на викладене, враховуючи, що матеріалами справи підтверджено належне повідомлення позивача про час та місце судового розгляду, явка сторін не була визнана обовязковою, представник позивача не посилався на необхідність надання додаткових доказів, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

17.01.2014р. року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №28/170114-ПР.

За умовами п.1.1 договору, продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (далі газ) на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем (п.1.2).

Відповідно до п.2.1, продавець передає покупцеві з 01 січня 2014р. по 31 грудня 2014р. газ обсягом до 6163,235 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів, а саме, ІІІ квартал: серпень 2368,791 тис. куб. м.; вересень 1865,880 тис. куб. м.; ІV квартал: жовтень 498,564 тис. куб. м.; грудень 1430,000 тис. куб. м. (у редакції додаткової угоди № 4 від 28.11.2014р. до договору).

Умовами п.3.3 договору сторони узгодили, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно з п.3.4, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Розділом 5 договору сторонами узгоджена ціна газу.

Відповідно до п.6.1 договору, плата за природний газ з урахуванням вартості транспортування територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку:

- оплата в розмірі 30% (тридцять відсотків) від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше ніж за 5 (пять) банківських днів до початку місяця поставки газу;

- оплати в розмірі по 35% (тридцять пять відсотків) від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15-го числа поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За умовами п.7.1 договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу (п.7.2).

Пунктом 9.3 договору сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2014 року і діє в частині поставки природного газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування - до повного погашення заборгованості (п.11.1).

Додатковими угодами №1 від 14.08.2014р., №2 від 01.09.2014р., №3 від 01.11.2014р., №4 від 28.11.2014р. до вказаного договору були внесені зміни щодо обсягів постачання та ціни газу.

На виконання умов договору постачальник передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 36095824,87грн., а саме: у серпні 2014р. на суму 14739129,27грн., у вересні 2014р. на суму 11952483,96грн., у жовтні 2014р. на суму 3193709,24грн.; у грудні 2014р. на суму 6210502,40грн.

Оплату за отриманий природний газ відповідач здійснив частково на суму 34205322,66грн., у звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1890502,21грн., пені в сумі 416946,38грн., штрафу в сумі 132335,15грн., 3% річних в сумі 24084,48грн., інфляційних в сумі 758972,23грн.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків. Таким чином, відповідно до умов договору купівлі-продажу природного газу №28/170114-ПР від 17.01.2014р., між сторонами у справі виникли певні взаємні зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору №28/170114-ПР від 17.01.2014р. позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 36095824,87грн.: у серпні 2014р. на суму 14739129,27грн., у вересні 2014р. на суму 11952483,96грн., у жовтні 2014р. на суму 3193709,24грн.; у грудні 2014р. на суму 6210502,40грн.

Зазначений факт підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу за серпень-жовтень, грудень 2014р., які містяться в матеріалах справи. Акти підписані уповноваженими особами сторін та скріплені печатками підприємств.

Станом на 18.06.2015р. оплату за отриманий природний газ Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» здійснило лише частково на суму 34205322,66грн., у звязку з чим на момент звернення з позовом основний борг складав 1890502,21грн. Наявність зазначеної заборгованості на визначену вище дату відповідачем не оспорювалася ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в господарському суді Донецької області відповідачем здійснено погашення основної суми боргу в розмірі 1890502,21грн., що підтверджується наступними документами:

- платіжним дорученням №434709222 від 10.11.2015р. на суму 177761,24грн. та листом відповідача щодо призначення платежу за вказаним платіжним дорученням №06/2558 від 11.11.2015р., згідно з яким вказаний платіж зараховано як оплату боргу за спожитий природний газ за договором №3-1-2014/057-ПР від 23.12.2014р. в сумі 10299,82грн. та за договором №28/170114-ПР від 17.01.2014р. в сумі 167461,42грн.;

- платіжними дорученнями №435918793 від 11.11.2015р. на суму 259036,87грн., №436609717 від 12.11.2015р. на суму 209599,03грн., № 437273300 від 13.11.2015р. на суму 360902,11грн., № 438190064 від 16.11.2015р. на суму 33047,05грн., №439566128 від 17.11.2015р. на суму 111532,78грн. та листом відповідача щодо призначення платежу за вказаними платіжними дорученнями № 06/2589 від 18.11.2015р., згідно з яким вказаний платіж зараховано як оплату боргу за спожитий природний газ по договору №28/170114-ПР від 17.01.2014р.;

- - платіжними дорученнями №440295448 від 18.11.2015р. на суму 125367,89грн., №440903711 від 19.11.2015р. на суму 115293,51грн., №441555809 від 20.11.2015р. на суму 91733,98грн., №442738180 від 23.11.2015р. на суму 183968,98грн., №443966979 від 24.11.2015р. на суму 60529,85грн., №444680650 від 25.11.2015р. на суму 87497,58грн. та листом відповідача щодо призначення платежу за вказаними платіжними дорученнями № 06/2679 від 27.11.2015р., згідно з яким вказаний платіж зараховано як оплату боргу за спожитий природний газ по договору №28/170114-ПР від 17.01.2014р.;

- платіжним дорученням №445468369 від 26.11.2015р. на суму 138699,36грн. та листом відповідача щодо призначення платежу за вказаним платіжним дорученням №06/2680 від 27.11.2015р., згідно з яким вказаний платіж зараховано як оплату боргу за спожитий природний газ за договором №28/170114-ПР від 17.01.2014р. в сумі 84531,16грн. та за договором №3-1-2014/058-ПТ-ПР від 23.12.2014р. в сумі 54168,20 грн.

Зазначені вище листи підписані генеральним директором та головним бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго».

Факт оплати відповідачем у період з 10.11.2015р. по 26.11.2015р. основного боргу у розмірі 1890502,21грн. позивачем не оспорюється.

Таким чином, на момент винесення рішення господарським судом Донецької області зобовязання відповідача щодо сплати основної суми боргу за договором купівлі-продажу природного газу №28/170114-ПР від 17.01.2014р. виконані у повному обсязі, у звязку з чим господарський суд правомірно припинив провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 1890502,21грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Разом з тим, оплата вартості отриманого в грудні 2014р. природного газу здіснена з порушенням умов договору. Так, за умовами п.6.1 договору, поставлений в грудні 2014р. природний газ, повинен був бути оплачений в строк до 15.01.2015р. Фактично відповідач оплатив 22.12.2014р. 2160000,00грн. та 30.12.2014р. 2160000,00грн. Остаточний розрахунок за отриманий газ було здійснено у період з 10.11.2015р. по 26.11.2015р.

За порушення умов договору купівлі-продажу природного газу №28/170114-ПР від 17.01.2014р. щодо своєчасної та повної оплати отриманого в грудні 2014р. природного газу позивачем нараховано пеню та 3 % річних за період з 15.01.2015р. по 18.06.2015р., штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу за прострочення оплати природного газу понад 30 днів, інфляційні за період січень-травень 2015 року включно.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стосовно посилання скаржника на те, що судом не було враховано, що санкції, встановлені ч.2 статті 625 ЦК України, не належать до господарських і не можуть бути застосовані до субєктів господарювання, судовою колегією не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до п.1.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Приписами п.3.1, п.4.1 зазначеної вище постанови передбачено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на те, що згадану статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Таким чином, посилання відповідача спростовуються вищевикладеним.

Перевіривши розрахунок суду першої інстанції, судова колегія зазначає про правомірність стягнення 3% річних за період з 15.01.2015р. по 18.06.2015р. в розмірі 24084,48грн. та інфляційних за період з лютого по травень 2015р. в розмірі 679308,11грн.

Стосовно стягнення 7% штрафу та пені судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Пунктом 7.2 договору сторони погодили, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача пені за період з 15.01.2015р. по 18.06.2015р. в розмірі 416946,38 грн. та штрафу в сумі 132335,15грн. за прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання з оплати природного газу в грудні 2014р.

Стосовно посилання апелянта на те, що вступну та резолютивну частину рішення не було проголошену в судовому засіданні, а повний текст рішення на дату подання апеляційної скарги не отримано поштою, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту протоколу судового засідання господарського суду Донецької області від 18.01.2016р., після виходу з нарадчої кімнати головуючим суддею було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Згідно зі статтею 87 ГПК України, повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь у судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Відповідно до п.3.18 постанови пленуму Вищого господарського суду України, за змістом статті 87 ГПК надіслання повних рішень та ухвал сторонам, прокурору, третім особам, які були присутні в судовому засіданні, законом не передбачено (за винятком ухвали, в якій роз'яснюється рішення суду, що за змістом частини п'ятої статті 89 ГПК надсилається особам, які брали участь у справі, а також державному виконавцю, якщо рішення суду роз'яснено за його заявою, незалежно від присутності зазначених осіб у судовому засіданні).

Водночас ці сторони, прокурор, треті особи (які були присутні в судовому засіданні) мають право згідно з частиною другою статті 22 ГПК знайомитися з відповідними процесуальними актами, знімати їх копії, а також заявляти клопотання про видачу їм належно засвідчених копій судових рішень.

Таким чином, судом першої інстанції не порушені норми процесуального права, оскільки відповідач був присутній в судовому засіданні під час оголошення вступної та резолютивної частин рішення, клопотання про видачу йому належно засвідченої копії судового рішення не заявляв.

З огляду на вищенаведене, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду визначила, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі, не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні статей 33, 34 ГПК України та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду Донецької області від 18.01.2016р. (повний текст підписано 25.01.2016р.) у справі №905/1491/15 колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», м.Курахове Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 18.01.2016р. (повний текст підписано 25.01.2016р.) у справі №905/1491/15 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.01.2016р. (повний текст підписано 25.01.2016р.) у справі №905/1491/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 6 примірників: 1 позивачу; 2 відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСДО