ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2016 р. Справа № 906/906/15

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

За позовом Приватного акціонерного товариства Західукрвибухпром, м. Житомир

до Товариства з обмеженою відповідальністю Алас Фастів, Київська обл., Фастівський р-н, с. Ярошівка

про стягнення 56806,77 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. від 01.03.2016р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. № 01/02 від 11.02.2016 р.);

Обставини справи:

приватне акціонерне товариство Західукрвибухпром (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Алас Фастів (далі-відповідач) про стягнення 112647,50 грн., з яких 58208,82 грн. заборгованості за договором № 26 від 17.01.2014 р., 34900,54 грн. пені, 15307,09 грн. інфляційних втрат та 4231,05 грн. 3 % річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 26 від 17.01.2014 р. про виконання вибухових робіт в частині зобовязання з оплати вартості виконаних підрядних робіт, у звязку з чим за ним утворилася заборгованість у сумі 58208,82 грн. У звязку з наявністю зазначеної заборгованості позивачем на підставі п. 5.2. договору нараховано відповідачу 34900,54 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 15307,09 грн. інфляційних втрат та 4231,05 грн. 3 % річних.

В судовому засіданні 21.10.2015 р. представником відповідача надано відзив № 02/10 від 21.10.2015 р. на позовну заяву, в якому відповідач зазначав, що 26.06.2015 р. ним було сплачено заборгованість у сумі 58208,82 грн. та заперечував проти стягнення штрафних санкцій з посиланням на те, що у наданих суду розрахунках вказані недостовірні та нічим не підтверджені суми та періоди заборгованості, у звязку з чим відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. До зазначеного відзиву відповідачем додано копію платіжного доручення № 236 від 26.06.2015 р. на суму 58208,82 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.10.2015 р. (суддя Мальована Л.Я.) провадження у справі № 906/906/15 в частині стягнення боргу припинено; позов в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 р. ухвалу господарського суду Київської області від 21.10.2015 р. у справі № 906/906/15 скасовано в частині залишення позову без розгляду; в цій частині справу передано на розгляд до господарського суду Київської області.

16.02.2016 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява № 01/371 від 16.02.2016 р. про відвід судді, в якій позивач просив суд задовольнити заяву про відвід судді Мальованої Л.Я. та передати справу № 906/906/15 на розгляд до іншого судді.

17.02.2016 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява № 01/377 від 17.02.2016 р. про збільшення позовних вимог, яка за своїм змістом є заявою про збільшення розміру позовних вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 37746,74 грн. пені, 4038,58 грн. 3 % річних та 15021,45 грн. інфляційних втрат, всього 56806,77 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.02.2016 р. заяву ТОВ «Західукрвибузпром» про відвід судді Мальованої Л.Я. від розгляду справи № 906/906/15 задоволено.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2016 р. визначено суддю Рябцеву О.О. для розгляду зазначеної справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.02.2016 р. справу № 906/906/15 прийнято до провадження судді Рябцевої О.О. в частині розгляду позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 37746,74 грн. пені, 4038,58 грн. 3 % річних та 15021,45 грн. інфляційних втрат, всього 56806,77 грн.; розгляд справи призначено на 09.03.2016 р.

Представник позивача в судовому засіданні 09.03.2016 р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.03.2016 р. проти задоволення позову заперечував, посилаючись на необґрунтоване нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

Встановив:

17.01.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю Алас Фастів (замовник) та приватним акціонерним товариством Західукрвибухпром (виконавець) було укладено договір № 26 на виконання вибухових робіт (далі-договір).

Відповідно до п. 1.1. договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання вибухових робіт по подрібненню гірської маси методом свердловинних зарядів. Місце проведення робіт: Карєр Ярошівка-ІІ (Київська обл., Фастівський р-н, с. Ярошівка).

Згідно з п. 4.5. договору фактичний обсяг виконаних робіт у щільному тілі визначається згідно тахеометричної зйомки, яка проводиться представниками (маркшейдерами) обох сторін та підтверджується актами виконаних робіт, підписаними представниками замовника та виконавця.

Відповідно до п. 5.1. договору роботи виконуються при умові 50 % попередньої оплати за 3 дні до виконання вибухових робіт. Протягом 10 банківських днів після виконання вибухових робіт замовник проводить кінцевий розрахунок за фактично виконані роботи.

В пункті 10.6. договору визначено, що термін дії договору установлюється з моменту підписання по 31.12.2014 р.

На виконання умов договору № 26 від 17.01.2014 р. позивачем були виконані вибухові роботи на суму 90675,00 грн., що підтверджується актом здачі-приймання виконаних вибухових робіт по дільниці № 26 за період з 01.08.2014 р. по 28.08.2014 р. від 28.08.2014 р. на суму 90675,00 грн., який підписаний представниками сторін та скріплений печатками.

Як зазначає позивач, відповідач в порушення вимог п. 5.1. договору станом на час подання позовної заяви за отримані послуги розрахувався частково, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 58208,82 грн.

26.06.2015 р. відповідачем було сплачено позивачу 58208,82 грн. заборгованості, що підтверджується платіжним дорученням № 236 від 26.06.2015 р. на суму 58208,82 грн., у звязку з чим ухвалою господарського суду Київської області від 21.10.2015 р., яку в цій частині залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 р., провадження у справі № 906/906/15 в частині стягнення боргу в сумі 58208,82 грн. було припинено на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору.

З огляду на неналежне виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати наданих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача 37746,74 грн. пені, нарахованої за загальний період з 05.02.2014 р. по 22.06.2015 р.

Відповідно до п. 5.2. договору за прострочення в оплаті замовних сплачує виконавцю пеню за кожний день прострочки, що відповідає рівню подвійної облікової ставки Національного банку України, котра діє в період, за який сплачує пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 5.3. договору сторони себе не звязують шестимісячним строком позовної давності і виконавець штрафні санкції нараховує за весь період прострочення виконання замовником грошових зобовязань.

Проте, наданий розрахунок пені є невірним, оскільки позивачем неправильно визначено дату початку періоду нарахування пені та нараховано пеню на заборгованість, які не є предметом позову у даній справі та існування якої на визначені позивачем дати не підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до п. 5.1. договору роботи виконуються при умові 50 % попередньої оплати за 3 дні до виконання вибухових робіт. Оскільки відповідно до акта здачі-приймання виконаних вибухових робіт по дільниці № 26 від 28.08.2014 р. вибухові роботи були розпочаті 01.08.2014 р., проте відповідачем було сплачено позивачу лише 32466,18 грн. попередньої оплати, що менше ніж 50 % суми виконаних робіт, тому відповідач є таким, що прострочив виконання зобовязання з попередньої оплати робіт на суму 12871,32 грн. з 29.07.2014 р.

Крім того, відповідно до п. 5.1. договору протягом 10 банківських днів після виконання вибухових робіт замовник проводить кінцевий розрахунок за фактично виконані роботи, а тому відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобовязання з кінцевої оплати вартості виконаних робіт за актом здачі-приймання виконаних вибухових робіт по дільниці № 26 від 28.08.2014 р. з 12.09.2014 р.

Таким чином, відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом за період з 29.07.2014 р. по 11.09.2014 р. на прострочену заборгованість відповідача у сумі 12871,32 грн. та з 12.09.2014 р. по 22.06.2015 р. на прострочену заборгованість відповідача у сумі 58208,82 грн., сума пені становить 18902,34 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивачем також заявлено вимоги про стягнення з відповідача 4038,58 грн. 3 % річних та 15021,45 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 15021,45 грн. інфляційних втрат, що нараховані за загальний період з лютого 2014 р. по травень 2015 р. включно.

Однак, наданий розрахунок інфляційних втрат є невірним, оскільки позивачем неправильно визначено дату початку періоду нарахування інфляційних втрат та нараховано інфляційні втрати на заборгованість, які не є предметом позову у даній справі та існування якої на визначені позивачем дати не підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом за загальний період серпень-вересень 2014 р. на суму 12871,32 грн. та за період жовтень 2014 р. травень 2015 р. на прострочену заборгованість відповідача у сумі 58208,82 грн., інфляційні втрати становлять 24958,12 грн., проте з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 15021,45 грн. інфляційних втрат у межах заявлених позовних вимог.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 4038,58 грн. 3% річних, нарахованих за загальний період з 05.02.2014 р. по 22.06.2015 р.

Однак, наданий розрахунок 3 % річних є невірним, оскільки позивачем неправильно визначено дату початку періоду нарахування 3 % річних та нараховано 3 % річних на заборгованість, які не є предметом позову у даній справі та існування якої на визначені позивачем дати не підтверджено матеріалами справи.

Таким чином, відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом за період з 29.07.2014 р. по 11.09.2014 р. на прострочену заборгованість відповідача у сумі 12871,32 грн. та з 12.09.2014 р. по 22.06.2015 р. на прострочену заборгованість відповідача у сумі 58208,82 грн., сума 3% річних становить 1406,35 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 33, 34, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Алас Фастів (08510, Київська обл., Фастівський р-н, с. Ярошівка, вул. Шорса, буд. 30, код 35628696) на користь приватного акціонерного товариства Західукрвибухпром (10003, м. Житомир, вул. Лесі Українки буд. 19, код 32744298) 18902,34 грн. (вісімнадцять тисяч девятсот дві грн. 34 коп.) пені, 1406,35 грн. (одну тисячу чотириста шість грн. 35 коп.) 3 % річних, 15021,45 грн. (п'ятнадцять тисяч двадцять одну грн. 45 коп.) інфляційних втрат та 702,97 грн. (сімсот дві грн. 97 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Суддя О.О. Рябцева

Рішення підписано 25.03.2016р.