ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 р. Справа № 917/5/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул.Старий Поділ, 5, м.Полтава, 36022 в особі Глобинської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. К.Маркса, 205, м.Глобине, 39000

до Комбінату комунальних підприємств в м.Глобине, вул. Мічуріна, 94/1, м. Глобине, Полтавська область, 39000

про стягнення грошових коштів у сумі 3630,11 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники 17.03.2016 р.:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №10-75/3177 від 18.03.2015 р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №38 від 02.02.2016 р.

Представники 29.03.2016 р.:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №10-75/3177 від 18.03.2015 р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №38 від 02.02.2016 р.; ОСОБА_3 довіреність №128 від 16.03.2016 р.

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в засіданні суду 17.03.2016 р. в порядку ст. 77 ГПК України, про що представники сторін були повідомлені під розписку (а.с. - 187).

Після виходу з нарадчої кімнати, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного рішення.

Суть справи: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за неналежне виконання договірних зобов'язань згідно договору про постачання електричної енергії №087 від 10.06.2008 р. в розмірі 3630,11 грн, з яких: 1564,60 грн. пені, 1984,07 грн. інфляційних втрат та 81,44 грн. 3% річних.

Позивач на задоволенні позову наполягає з мотивів, викладених у позовній заяві та 29.03.2016 р. надав уточнений розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних з врахуванням спільних протокольних рішень.

Також 29.03.2016 р. позивачем була подана заява про залучення свідка. Суд відмовляє в задоволенні даного клопотання, оскільки вказана процесуальна дія не передбачена нормами Господарського процесуального кодексу.

Відповідач 17.03.2016 р. надав клопотання про залучення до матеріалів справи копії балансу підприємства та копії спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету (а.с. - 151-176). та в клопотанні від 29.03.2016 р. наполягає на перерахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суми боргу по взаємозаліках за січень-серпень 2015 році в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач погоджується з сумами заборгованості, які нараховані згідно уточнюючого розрахунку позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

10.06.2008 p. між Глобинською філією ВАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» (надалі Постачальник, позивач) та Комбінатом комунальних підприємств м. Глобине (надалі Споживач, відповідач) було укладено Договір про постачання електричної енергії №087 (далі-Договір, а.с - 27-30). Надалі Відкрите акціонерне товариство «Полтаваобленерго» змінило назву на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО», відповідно змінилася і назва філії на Глобинську філію ПАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО».

Відповідно до умов Договору та положень «Правил користування електричною енергією» затверджених Постановою №28 від 31.07.1996 p., Постачальник електричної енергії продає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п. 1 Договору).

Згідно п.2.3.1., 2.3.3. Договору, Споживач зобов'язується виконати умови цього Договору, оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Згідно зазначених додатків розрахунковим вважається період з 16 числа попереднього місяця до того ж числа поточного місяця. Згідно п.2 Додатку №3 Споживач зобов'язаний самостійно здійснити зняття показів розрахункових засобів обліку, та надати Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії Постачальнику. На підставі Відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії Постачальником здійснюється розрахунок фактично використаної електричної енергії у розрахунковому періоді, оформлюється Акт про обсяги спожитої (переданої) споживачу електричної енергії та рахунок за використану у розрахунковому періоді електричну енергію.

Згідно додатку №2 відповідно до визначеної величини коштів за фактично спожиту електричну енергію Постачальник виписує Споживачу рахунок на оплату електричної енергії який має бути оплачений Споживачем самостійно. Розрахунки здійснюються Споживачем самостійно протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунків для споживачів, які оплачують спожиту електричну енергію самостійно.

Однак Споживачем було порушено договірні зобов'язання перед Глобинською філією ПАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» в частині оплати за спожиту електричну енергію протягом 2015 року, які полягають в порушенні термінів оплати. Згідно абз. 3 п.1 Додатку №2 за дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника електроенергії за регульованим тарифом. Внаслідок цього відповідно до закону України №543/96 від 22.11.96 р. «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та п.4.2.1. Договору Споживач несе відповідальність за внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3 договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати компенсаційні нарахування та три проценти річних з простроченої суми.

В зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань по оплаті за спожиту електроенергію відповідачу нарахована пеня, відповідно до ч. 6 ст.232 ГК України, за період з 01.04.2015 р. по 01.09.2015 р. в сумі 1388 грн.73 коп.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, Глобинською філією ПАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» проведено інфляційні нарахування за період з 01.04.2015 р. по 01.08.2015 р. на суму 1872 грн.21коп. та три проценти річних від простроченої суми за період з 01.04.2015 р. по 28.08.2015 р. на суму 69 грн. 45 коп.

14 вересня 2015 року Глобинською філією ПАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» (надалі Постачальник, позивач) та Комбінатом комунальних підприємств м. Глобине (надалі Споживач, відповідач) було укладено Договір про постачання електричної енергії № 87 (далі-Договір №87,36-39).

Відповідно до умов Договору та положень «Правил користування електричною енергією» затверджених Постановою №28 від 31.07.1996 p., постачальник електричної енергії продає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно п.2.3.1., 2.3.3. Договору №87, Споживач зобов'язується виконати умови цього Договору, оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії». Так, згідно зазначених додатків розрахунковим вважається період з 20 числа попереднього місяця до того ж числа поточного місяця. Згідно п.2 Додатку №3 Споживач зобов'язаний самостійно здійснити зняття показів розрахункових засобів обліку, та надати Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії Постачальнику. На підставі Відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку електричної енергії Постачальником здійснюється розрахунок фактично використаної електричної енергії у розрахунковому періоді, оформлюється Акт про обсяги спожитої (переданої) споживачу електричної енергії та рахунок за використану у розрахунковому періоді електричну енергію.

Однак, як зазначає позивач, Споживачем було порушено договірні зобов'язання перед Глобинською філією ПАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» в частині оплати за спожиту електричну енергію протягом 2015 року, які полягають в порушенні термінів оплати. Згідно абз.3 п.1 Додатку №2 за дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника електроенергії за регульованим тарифом. Внаслідок цього відповідно до закону України №543/96 від 22.11.96 р. «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та п.4.2.1. Договору №87 Споживач несе відповідальність за внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3 договору №87, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати компенсаційні нарахування та три проценти річних з простроченої суми.

В зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань по оплаті за спожиту електроенергію відповідачу нарахована пеня, відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, за період з 01.09.2015 р. по 01.10.2015 р. в сумі 175,87грн.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, Глобинською філією ПАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» проведені інфляційні нарахування за період з 01.09.2015 р. по 01.10.2015 р. на суму 111 грн. 86 коп. та три проценти річних від простроченої суми за період 01.09.2015 р. по 01.10.2015 р. на суму 11 грн. 99 коп.

Згідно додатку №2 відповідно до визначеної величини коштів за фактично спожиту електричну енергію Постачальник виписує Споживачу рахунок на оплату електричної енергії який має бути оплачений Споживачем самостійно. Розрахунки здійснюються Споживачем самостійно протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунків для споживачів, які оплачують спожиту електричну енергію самостійно.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3630,11 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладених між сторонами Договорів постачання електричної енергії №087 від 10.06.2008 р. та №87 від 14.09.2015 р. з яких: 1564,60 грн. пені, 81,44 грн 3% річних та 1984,07 грн. інфляційних втрат за період з березня по вересень 2015 р.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди (правочини), передбачені законом.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. ст. 612 ЦК України).

Наданими до справи доказами підтверджуються факт існування між сторонами заснованих на договорі постачання електричної енергії правовідносин з приводу постачання електричної енергії, обсяги та вартість поставленої за договором енергії.

При цьому як вбачається з матеріалів справи, 13.10.2015 р., 14.05.2015 р.,09.07.2015 р., 10.06.2015 р., 09.09.2015 р., 11.08.2015 р., 08.04.2015 р., між Головним управлінням Державної казначейської служби в Полтавській області, Департаментом фінансів Полтавської області державної адміністрації, ККП м. Глобине, Енергопостачальною компанією ПАТ "Полтаваобленерго", ДП "Енергоринок" укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, предметом яких була організація та проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005р. "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (зі змінами) (а.с. - 153-176).

Згідно вказаних спільних протокольних рішень сторони дійшли згоди щодо сплати відповідачем (Сторона 3) на користь позивача (Сторона 4) коштів за спожиту в березні- вересні 2015р. електроенергію з призначенням платежу: Електроенергія за відповідний період.

За змістом пункту 5 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після нарахування коштів на їх рахунок.

Зазначені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків набули чинності з моменту його підписання усіма сторонами і діяло до повного виконання Сторонами своїх обов'язків ( п. 9 спільного протокольного рішення ).

Цивільним кодексом України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ст. 202). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ст.203).

Згідно із ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З врахуванням змісту вказаних вище спільних протокольних рішень та норм Цивільного кодексу України зазначені спільні протокольні рішення є багатосторонніми правочинами (договорами). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3630,11 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладених між сторонами Договорів постачання електричної енергії №087 від 10.06.2008 р. та №87 від 14.09.2015 р. з яких: 1564,60 грн. пені, 81,44 грн 3% річних та 1984,07 грн. інфляційних втрат за період з квітня по вересень 2015 р.

При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, який був поданий до позовної заяви, нарахування пені, 3 % річних, інфляційних за зобов'язаннями за період квітня - вересня 2015 р. позивачем здійсненні без врахування положень спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за електроенергію б/н за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 13.10.2015 р., 14.05.2015 р.,09.07.2015 р., 10.06.2015 р., 09.09.2015 р., 11.08.2015 р., 08.04.2015 р.,

Як зазначено в постановах Верховного Суду України від 25.03.2015р. у справі №924/1265/13, від 09.09.2014р. у справі №5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 09.09.2014р. у справі №5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 09.09.2014р. у справі №5011-35/1272-2012-42/527-2012 та від 16.09.2014р. у справі №5011-42/1230-2012-69/542-2012 умовами договору про організацію взаєморозрахунків передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору про постачання газу; що договір про організацію взаєморозрахунків не передбачав можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань та підстав для інших грошових вимог та оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків, то строки виконання зобов'язання відповідачем було дотримано, а тому підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та для стягнення неустойки (штрафу, пені) не було.

Верховний Суд України також зазначив, що для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України та застосування неустойки (пені, штрафу), передбачених договором купівлі-продажу природного газу, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків.

Згідно статті 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Суд, враховуючи вказані висновки Верховного Суду України, протокольні рішення надані відповідачем, проплати, здійснені відповідачем, уточнений перерахунок здійснений позивачем та з яким погоджується відповідач, здійснивши власний перерахунок за допомогою калькулятора "Ліга", встановив, що стягненню підлягають 445,47 грн пені, 94,07 грн інфляційних втрат та 23,51 грн. 3% річних за період з квітня по вересень 2015 р. В частині стягнення 1119,13 грн. пені, 1890,00 грн. інфляційних втрат та 57,93 грн. 3% річних позовні вимоги задоволенню не підлягають на підставі вищезазначеного обґрунтування.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, зясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.49 ГПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, судом при розгляді матеріалів справи встановлено, що позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір не в повному обсязі, а саме замість 1378,00 грн. сплачено 1218,00 грн.

Згідно п. 2.23 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може:

- зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК);

- разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що сума судового збору у розмірі 160,00 грн, яка недоплачена позивачем під час подання позовної заяви, підлягає стягненню в доход Державного бюджету за рахунок відповідача, а також відповідач відшкодовує позивачу 53,74 грн. судового збору. В іншій частині судові витрати відповідно до приписів ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст.33,43,49,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комбінату комунальних підприємств в м.Глобине (вул. Мічуріна, 94/1, м. Глобине, Полтавська область, 39000, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул.Старий Поділ, 5, м.Полтава, 36022, ) в особі Глобинської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. К.Маркса, 205, м.Глобине, 39000, р/рах. №1100 ПРУ КБ "Приватбанк", м. Полтава, МФО 331401) 445,47 грн пені, 94,07 грн інфляційних втрат та 23,51 грн. 3% річних.

3. Стягнути з Комбінату комунальних підприємств в м.Глобине (вул. Мічуріна, 94/1, м. Глобине, Полтавська область, 39000, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул.Старий Поділ, 5, м.Полтава, 36022, ) в особі Глобинської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. К.Маркса, 205, м.Глобине, 39000, р/рах. №5071 ПАТ КБ "Приватбанк", м. Полтава, МФО 331401) 53,74 грн. судового збору.

4. Стягнути з Комбінату комунальних підприємств в м.Глобине (вул. Мічуріна, 94/1, м. Глобине, Полтавська область, 39000, ) в Доход державного бюджету України 160,00 грн. судового збору.

Видати накази з набранням цим рішенням законної сили.

5. В іншій частині позову - відмовити

Повне рішення складено 04.04.2016 р.

Суддя Н.Г.Гетя