РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2016Справа №910/1978/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

До Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва

Про стягнення 36 181,47 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Кучкова Ю.В. - представник

Від відповідача Смілик Т.М. - представник

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Д дніпровського району м. Києва про стягнення 36 181,47 грн.

Ухвалою суду від 10.02.2016 порушено провадження у справі № 910/1978/ та призначено розгляд справи на 09.03.2016.

23.02.2016 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано додаткові документи по справі.

04.03.2016 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові документи по справі.

В судовому засіданні 09.03.2016 представником позивача надано додаткові документи по справі.

В судовому засіданні 09.03.2016 оголошено перерву до 11.03.2016.

В судовому засіданні 11.03.2016 представником позивача надано заперечення на відзив.

В судовому засіданні 11.03.2016 оголошено перерву до 18.03.2016.

В судовому засіданні 18.03.2016 представником відповідача надано пояснення по справі.

В судовому засіданні 18.03.2016 оголошено перерву до 25.03.2016

23.03.2016 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про доручення додаткових документів до справі.

В судове засідання 25.03.2016 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі надав суду додаткові пояснення.

В судове засідання 25.03.2016 представник відповідача з'явився, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 25.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Проаналізувавши матеріали справи, вживши всі передбачені чинним законодавством заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2003 між позивачем та відповідачем було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді, предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді.

Відповідно до п. 2.2.1 Позивач зобов'язується постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з Додатком № 1 до Договору.

Відповідач зобов'язаний додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку № 1 до Договору, не допускаючи їх перевищення , та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії. Виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатку № 7. ( п.2.3.1-2.3.2)

Відповідно до п. 5.1 Договору облік споживання "Абонентом" теплової енергії проводиться розрахунковим способом ( по приладах обліку)

Пунктом 5 Додатку 4 сторони погодили, що абонемент що місяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділі тепло збуту № 2 за адресою: вул.. Драгоманова, буд. № 40-В, розрахункова група, табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду. Відповідач до початку розрахункового періоду ( місяця) сплачує позивачу вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна, згідно Закону України "Про заставу" як засіб гарантії сплати споживаємої теплової енергії.

Позивач зазначає, що внаслідок не виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором, у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.12.2014 по 01.05.2015 в розмірі 22 523,11 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вказана вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Враховуючи вище зазначене між позивачем та Відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Як встановлено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд прийшов до висновку, що позивач правомірно здійснював нарахування коштів за надання послуг у розмірі 22 523,11 грн.

Крім суми основної заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 6 533,35 грн., 6 535,12 грн. - інфляційної складової боргу, 589,90 грн. - 3% річних у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором .

Відповідно до п. 7 Додатку 4 відповідачу на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду ( місяця) позивачем нараховується пеня в розмірі 0,5% за кожний день, до моменту його повного погашення, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

Враховуючи вимоги ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", пеня нараховується у розмірі, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ в межах скороченого строку позовної давності, та відповідно до розрахунку ціни позову (Додаток 1) становить 6 533,35грн.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов'язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою.

Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 6 533,35грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача збитків від інфляції та 3% річних з простроченої суми, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 6535,12 грн. - збитків від інфляції та 589,90 грн. - 3% річних, підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (02002, м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г, ) на користь Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" (01001, м. Київ, пл. І.Франка,5, код ЄДРПОУ№ 00131305) основну заборгованість в розмірі 22 523 (двадцять дві тисячі п'ятсот двадцять три) грн. 11 коп., пеню в розмірі 6 533 (шість тисяч п'ятсот тридцять три) грн. 35 коп., інфляційні втрати в розмірі 6 535 (шість тисяч п'ятсот тридцять п'ять) грн. 12 коп., 3 % річних в розмірі 589 (п'ятсот вісімдесят дев'ять) грн., судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання

повного рішення: 30.03.2016.

Суддя Л.В. Прокопенко