РІШЕННЯ

29 березня 2016 року Справа № 913/293/16

Провадження № 25/913/293/16

Розглянувши матеріали позовної заяви

Публічного акціонерного товариства Комерційного банка "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ-ЛОГІСТИКА", м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення 309 313 грн. 65 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Іноземцева Л.В.

Секретар судового засідання помічник судді Ткаченко Д.І.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСТ-ЛОГІСТИКА" про стягнення боргу за договором банківського обслуговування № б/н від 05.10.2012 в сумі 309 313 грн. 65 коп., який складається із:

- 124 000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом;

- 131 735 грн. 42 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом;

- 27 941 грн. 29 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором;

- 25 636 грн. 94 коп. заборгованості за комісією.

Позовні вимоги з посиланням на статтю 193 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК України), статті 526, 527, 530, 610 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) обґрунтовані порушенням відповідачем зобовязань з повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії у строки, встановлені договором банківського обслуговування від 05.10.2012 № б/н, що укладений між сторонами цієї справи.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, участь свого представника в судові засідання 10.03.2016, 29.03.2016 не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Ухвали від 18.02.2016, 10.03.2016 були надіслані відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням за реєстраційною адресою: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Свердлова, 131-Б, проте у першому випадку ухвала була повернута УДППЗ "Укрпошта" за закінченням терміну зберігання, у другому випадку суд не отримав інформації щодо одержання чи неодержання її відповідачем. Крім того, ухвала від 10.03.2016 була також надіслана відповідачу за реєстраційною адресою його засновника: 93625, Луганська область, Станично-Луганський район, селище Розквіт, АДРЕСА_1, яка міститься у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, але була повернута УДППЗ "Укрпошта" з посиланням на те, що адресат за зазначеною адресою не проживає.

Відповідно до статті 75 ГПК України, суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, подані позивачем докази в підтвердження заявлених вимог, суд

в с т а н о в и в:

ТОВ "Іст-Логістика" (відповідачем у справі) 05.10.2012 було подано ПАТ КБ "Приватбанк" (позивачу у справі) заяву про відкриття поточного рахунку, за умовами якої відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг. ( а.с. 16)

Дана заява підписана від імені відповідача ОСОБА_1, який згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 05.10.2012 був уповноваженою особою директором ТОВ "Іст-Логістика", від імені банку головою правління ОСОБА_2, що діє на підставі Статуту за допомогою факсимільного підпису, посвідченого печаткою.

У даній заяві зазначено, що відповідач згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, розташованими на сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування від 05.10.2012.

Відповідно до розділу 1 загальних положень Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, який діє на підставі Ліцензії Національного банку України № 22 від 05.10.2011, банк, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг (далі Умови та правила).

Умови та правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

Підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються і зобовязуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах, тарифах банку договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку.

Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт в загальній сумі 124 000 грн. 00 коп. на поточний рахунок № 0128 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами.

Згідно пункту 3.2.1.1.1 Умов та правил кредитний ліміт являє собою суму грошових коштів, в межах якої банк здійснює оплату розрахункових документів клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку, надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах встановленого кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку банка та клієнта.

Пунктом 3.2.1.1.3 Умов та правил врегульовано, що кредит надається в обмін на зобовязання клієнта щодо його повернення, сплати процентів та винагороди.

Згідно довідки банку відповідачу кредитний ліміт був встановлений у наступних розмірах:

- 08.10.2012 1 000 грн. 00 коп.;

- 04.02.2013 9 000 грн. 00 коп.;

- 16.04.2013 15 500 грн. 00 коп.;

- 20.05.2013 50 000 грн. 00 коп.;

- 18.07.2013 52 000 грн. 00 коп.;

- 29.10.2013 122 000 грн. 00 коп.;

- 23.12.2013 124 000 грн. 00 коп.;

- 01.03.2014 124 000 грн. 00 коп.;

- 02.03.2014 123 918 грн. 94 коп. (а.с. 32)

Зобовязання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в межах встановленого кредитного ліміту в розмірі 124 000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача та меморіальними ордерами. (а.с. 60-68)

Відповідно до пункту 3.2.1.4 Умов та правил, яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Згідно пункту 3.2.1.4.1.1 Умов та правил за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню (пункт 3.2.1.4.1.2 Умов та правил).

Пунктом 3.2.1.4.1.3 Умов та правил встановлено, що у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобовязання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. Відсотки за користування кредитом сплачують у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

З 01.07.2014 у відповідності до пункту 3.2.1.1.12 Умов та правил банком змінені відсоткові ставки за користування кредитним лімітом з 24% до 36%, з 48% до 56%.

У відповідності до пункту 3.2.1.4.4 Умов та правил клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту (комісію) відповідно до пунктів 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами.

Відповідно до пункту 3.2.1.5.1 Умов та правил при порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно пункту 3.2.1.5.4 Умов та правил нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконано клієнтом.

Строк позовної давності щодо вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років. (пункт 3.2.1.5.7)

Протягом строку дії договору банківського обслуговування відповідачем порушувались його умови в частині повернення отриманих кредитних коштів, оплати процентів та комісії за користування кредитом, у звязку з чим позивач сформував і надіслав на юридичну адресу відповідача претензію про наявність боргу. У претензії від 15.01.2016 № 21008LG45S004 позивач зазначив, що станом на 15.01.2016 відповідач не виконав взяті на себе зобовязання за договором № б/н від 05.10.2012, у звязку з чим банк вимагає негайно погасити прострочену заборгованість в загальній сумі 300 094 грн. 91 коп., з якої:

- заборгованість за кредитом 124 000 грн. 00 коп.;

- заборгованість за відсотками 128 924 грн. 75 коп.;

- заборгованість з комісії 24 520 грн. 94 коп.;

- заборгованість з пені 22 149 грн. 22 коп. (а.с. 37)

Доказів одержання відповідачем претензії позивачем суду не надано.

Як свідчать обставини справи, відповідач 05.10.2012 почав використовувати кредитні кошти в межах встановленого кредитного ліміту. З 26.11.2013 по 11.12.2013, з 26.12.2013 по 31.03.2014 проценти річних за користування кредитом нараховувались на рівні 24% річних. З 01.04.2014 кредит визнаний простроченим, за користування ним нараховувались проценти в розмірі 48 % річних, з 01.07.2014 по 08.11.2015 56 % річних, з 09.11.2015 48 % річних.

В звязку з порушенням умов договору банківського обслуговування від 05.10.2012 в частині повернення одержаних кредитних коштів, сплати процентів та комісії за користування ними, відповідач станом на 01.02.2016 має заборгованість в загальній сумі 309 313 грн. 65 коп., з якої: 124 000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 131 735 грн. 42 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 26.12.2013 по 01.02.2016, 25 636 грн. 94 коп. заборгованість з комісії за користування кредитом з 01.03.2014 по 01.02.2016, 27 941 грн. 29 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, що нарахована за загальний період з 10.11.2015 по 01.02.2016.

Доказів погашення заборгованості відповідач суду не подав.

Розглянувши обставини справи в їх сукупності, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

У відповідності з приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами існують кредитні відносини.

Згідно із частиною 2 статті 345 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК України) кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобовязань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Умови та правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобовязуються виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, тобто уклали відповідний договір, який містить умови щодо надання кредиту.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до норм діючого законодавства, кредитний договір, є одним з видів позики. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (частина 3 статті 1049 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у пункті 1 статті 193 ГК України.

За правилами статті 599 ЦК зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Факт порушення відповідачем умов договору підтверджено матеріалами справи. Позовні вимоги в частині стягнення суми неповернутого кредиту, процентів та комісії за користування ним ґрунтуються на нормах чинного законодавства, підтверджені документально, не спростовані відповідачем і підлягають задоволенню.

Відповідач не заперечив наявність вказаної заборгованості та не надав доказів її оплати на час розгляду справи.

При вирішенні позовних вимог в частині стягнення пені суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (частина 1 статті 550 ЦК України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі (частина 1 статті 552 ЦК України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано (частина 6 статті 232 ГК України).

За змістом пункту 3.2.1.5.4 Умов та правил, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобовязання повинно бути виконано клієнтом. Отже до правовідносин сторін правила частини 6 статті 232 ГК України не застосовуються.

У звязку з невиконанням відповідачем у встановлений строк зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів і комісії за користування кредитом, позивачем, на підставі пунктів 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.4 договору банківського обслуговування нарахована пеня в загальній сумі 27 941 грн. 29 коп. за період з 10.11.2015 по 01.02.2016.

ТОВ "Іст-Логістика", як субєкт підприємницької діяльності, зареєстрований і здійснював підприємницьку діяльність у м. Лисичанськ Луганської області.

Верховною Радою України 02.09.2014 прийнятий Закон № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі по тексту - Закон № 1669), яким визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 2 Закону № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

30.10.2014 на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669 розпорядженням № 1053-р Кабінету Міністру України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого, серед інших, включено м. Лисичанськ Луганської області.

Дія зазначеного розпорядження була зупинена розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053", яке оскаржується у судовому порядку.

02.12.2015 Кабінет Міністрів України розпорядженням № 1275-р затвердив повний перелік заселених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і цим же розпорядженням визнано такими, що втратили чинність:

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція";

- розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053".

Згідно Переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015, до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, віднесено і м. Лисичанськ Луганської області.

З огляду на зазначене, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 27 941 грн. 29 коп. за період з 10.11.2015 по 01.02.2016 слід відмовити, як нараховану в порушення статті 2 Закону № 1669.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банка "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст-Логістика" підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача стягується 281 372 грн. 36 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом в сумі 124 000 грн. 00 коп.;

- проценти за користування кредитом за період з 26.12.2013 по 01.02.2016 в сумі 131 735 грн. 42 коп.;

- заборгованість з комісії за користування кредитом за період з 01.03.2014 по 01.02.2016 в сумі 25 636 грн. 94 коп.

Відповідно до статей 44,49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 4 220 грн. 58 коп.

У судовому засіданні відповідно до статті 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банка "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст-Логістика" про стягнення 309 313 грн. 65 коп. задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст-Логістика", 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Свердлова, 131-Б, ідентифікаційний код 38187844 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570 заборгованість за кредитом в сумі 124 000 грн. 00 коп., проценти за користування кредитом в сумі 131 735 грн. 42 коп., заборгованість з комісії за користування кредитом в сумі 25 636 грн. 94 коп., судовий збір в сумі 4 220 грн. 58 коп., наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 27 941 грн. 29 коп. відмовити.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5.Повний текст рішення складено і підписано 30.03.2016.

Суддя Л.В. Іноземцева