ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року Справа № 922/5128/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Владимиренко С.В.,

Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18 січня 2016 року у справі № 922/5128/15 Господарського суду Харківської області за позовом Заступника прокурора міста Харкова в інтересах держави в особі Управління освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради, м. Харків, до: 1) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків; 2) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Харків; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державний комунальний навчально-виховний виробничий комплекс Дзержинського району міста Харкова, м. Харків, про визнання недійсним договору та повернення майна,

за участю представників сторін:

ГПУ - Зарудяна Н.О. (посв. № 000626 від 02.08.12);

позивача - не з'явились;

відповідача-1 - не з'явились;

відповідача-2 - не з'явились;

третьої особи - не з'явились,

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року позивач Заступник прокурора міста Харкова, в інтересах держави, в особі Управління освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради, пред'явив у господарському суді позов до відповідачів Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та ФОП ОСОБА_6 про визнання недійсним договору та повернення майна.

Вказував, що прокуратурою м. Харкова під час вивчення стану збереження майна навчальних закладів міста було встановлено, що 09.12.11 між Управлінням освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради (орендодавцем) та ФОП ОСОБА_6 (орендарем) був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 4789 загальною площею 169 кв.м., що розташоване під АДРЕСА_1 та належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, згідно якого орендодавець зобов'язався передати орендарю в оренду вказане приміщення для розміщення виробничої діяльності суб'єкту малого підприємництва (майстерня слюсарна) - 137,30 кв.м. та офісу - 31,70 кв.м., а орендар - сплачувати орендну плату на умовах, передбачених договором.

Посилаючись на ту обставину, що вказаний договір оренди № 4789 від 09.12.11 суперечить вимогам ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", Заступник прокурора м Харкова просив визнати зазначений договір оренди недійсним з підстав, що передбачені ст. 215, ч. 1 ст. 230 ЦК України, припинити зобов'язання за договором оренди № 4789 від 09.12.11 на майбутнє та зобов'язати ФОП ОСОБА_6 звільнити нежитлові приміщення площею 137,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (вартістю 198 400 грн.) та повернути їх Державному навчально-виховному виробничому комплексу Дзержинського району м. Харкова.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03 листопада 2015 року (суддя Калантай М.В.) в позові відмовлено.

Рішення мотивоване посиланнями на те, що чинне законодавство дозволяє передачу в оренду приміщень, споруд та обладнання навчальних закладів, що тимчасово не використовуються в освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій чи науковій діяльності.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18 січня 2016 року (колегія суддів у складі: Россолов В.В. - головуючий, Івакіна В.О., Тихий П.В.) рішення скасовано, постановлено нове рішення про задоволення позову.

Постановлено визнати недійсним договір оренди № 4789 від 09.12.11, укладений між Управлінням освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради та ФОП ОСОБА_6

Припинено зобов'язання за договором оренди № 4789 від 09.12.11 на майбутнє.

Зобов'язано ФОП ОСОБА_6 звільнити нежитлові приміщення площею 137,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (вартістю 198 400 грн.) та повернути їх Державному навчально-виховному виробничому комплексу Дзержинського району м. Харкова.

Постанова обґрунтована посиланнями на ту обставину, що орендоване за договором оренди № 4789 від 09.12.11 приміщення передане відповідачем-1 для розміщення діяльності відповідача-2, що не пов'язана з навчально-виховним процесом, що є порушенням ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" та відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України - підставою для визнання договору недійсним. Також апеляційний суд виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України визнання договору недійсним є підставою для зобов'язання орендаря звільнити об'єкт оренди.

У касаційній скарзі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 203, 215, 327 ЦК України, ст. 61 Закону України "Про освіту" та ст.ст. 32, 33, 43 ГПК України, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 09.12.11 між Управлінням освіти адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради (орендодавцем) та ФОП ОСОБА_6 (орендарем) був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 4789 загальною площею 169 кв.м., що розташоване під АДРЕСА_1 та належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, згідно якого орендодавець зобов'язався передати орендарю в оренду вказане приміщення для розміщення виробничої діяльності суб'єкту малого підприємництва (майстерня слюсарна) - 137,30 кв.м. та офісу - 31,70 кв.м., а орендар - сплачувати орендну плату на умовах, передбачених договором.

Даний договір оренди узгоджено начальником Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

09.12.11 орендодавцем передано орендарю об'єкт оренди по акту приймання-передачі.

01.07.12 орендар по акту приймання-передачі повернув орендодавцю нежитлове приміщення площею 31,7 кв.м.

Пунктами 3.2 - 3.6 договору сторони погодили, що орендна плата за перший базовий місяць розраховується згідно з додатком до договору і складає: за січень 2012 року - 2 070,73 грн. без урахування ПДВ. Нарахування орендної плати починається з дати підписання акту приймання-передачі. Орендна плата сплачується орендарем щомісяця протягом 15 календарних днів наступного місяця. Розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць та сплачується ним самостійно.

Обґрунтовуючи свої вимоги, Заступник прокурора м. Харкова посилається на невідповідність вказаного договору оренди № 4789 від 09.12.11 вимогам ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту".

Приписами ч. 2 ст. 18 Закону України "Про освіту" встановлено, що навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством (ч. 1 ст. 63 Закону України "Про освіту").

В силу ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" об'єкти освіти і науки, що фінансується з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та з науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно, постанови Головного державного санітарного лікаря України № 63 від 14.08.01 санітарні правила і норми влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01 поширюються на загальноосвітні навчальні заклади I, I-II, I-III ступенів, спеціалізовані школи I, II, III ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, що проектуються, будуються, реконструюються та ті, що існують, незалежно від типу, форми власності і підпорядкування.

Відповідно до п. 3.19 вказаних правил здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

З правового аналізу зазначених норм слідує, що об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, зобов'язані використовуватись лише за цільовим призначенням, тобто метою їх використання, в тому числі на умовах оренди та отримання прибутку, є виключно навчально-виховний процес.

Навчально-виховний процес визначений у Положенні про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затвердженому наказом Міністерства освіти і науки України № 563 від 01.08.01, як система організації навчально-виховної, навчально-виробничої діяльності, визначеної навчальними, науковими, виховними планами (уроки, лекції, лабораторні заняття, час відпочинку між заняттями, навчальна практика, заняття з трудового, професійного навчання і професійної орієнтації, виробнича практика, робота у трудових об'єднаннях, науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи, походи, екскурсії, спортивні змагання, перевезення чи переходи до місця проведення заходів тощо).

Апеляційним судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців видами діяльності ФОП ОСОБА_6 є виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій, виробництво металевих дверей і вікон, виробництво інших готових металевих виробів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції правильно встановив та виходив з того, що спірним договором оренди змінено цільове призначення частини приміщення навчального закладу та визначено його використання під майстерні слюсарні, тобто для проведення господарської (підприємницької) діяльності орендарем, що суперечить ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту".

Відповідно до чч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу (ст. 215 ЦК України).

Встановивши, що орендоване за договором оренди № 4789 від 09.12.11 приміщення передане відповідачем-1 для розміщення діяльності відповідача-2, що не пов'язана з навчально-виховним процесом, що є порушенням ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту", суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків про визнання спірного договору недійсним.

Положеннями ст. 216 ЦК України унормовано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 ЦК України).

Дійшовши висновків про недійсність договору оренди № 4789 від 09.12.11, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зобов'язав відповідача-2 звільнити орендоване приміщення.

Натомість, суд першої інстанції, зазначеного вище не врахував, надав неправильну правову оцінку спірним правовідносинам сторін та помилково виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, судом апеляційної інстанції на підставі встановлених фактичних обставин, з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін, правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини та обґрунтовано відмовлено в позові.

Доводи касаційної скарги про відповідність спірного договору оренди № 4789 від 09.12.11 вимогам ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" та про відсутність правових підстав для визнання його недійсним, не знайшли свого підтвердження при здійсненні судом касаційної інстанції перегляду оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та спростовуються вище викладеним, тому їх слід залишити поза увагою суду.

Суд дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України, переоцінка доказів, відповідно до ст. 1117 ГПК України, не входить до меж перегляду справи в суді касаційної інстанції.

Постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, доводи касаційної скарги правильності викладених у ній висновків не спростовують, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18 січня 2016 року у справі № 922/5128/15 залишити без змін.

Головуючий суддя: Н.Г. Дунаєвська

Судді: С.В. Владимиренко

Н.І. Мележик