РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2016Справа №910/2312/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

до Sonders Trading K/S Co., Limited, Hong Kong

про стягнення 12 493 843,05 дол. США, що еквівалентно 209 008 251,00 грн.

Суддя Селівон А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Охріменко О.О. - представник, довіреність № 876 від 28.12.2015;

Від позивача: Гречана Т.А. - представник, довіреність №877 від 28.12.2015;

Від відповідача: не з'явились;

Присутній: Насадчук П.А. - адвокат, посвідчення № 2613/10 від 27.05.2004р.

В судовому засіданні на підставі ч. 2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Sonders Trading K/S Co., Limited Hong Kong про стягнення 12 493 843,05 дол. США, що еквівалентно 209008251,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Зовнішньоекономічного контракту № 385 від 19.08.2013 року та додаткової угоди №2 до контракту №385 від 19.08.2015 в частині оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вищезазначеній сумі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/2312/15 та призначено до розгляду на 28.07.2015, у зв'язку з необхідністю надсилання судового доручення про надання правової допомоги провадження у справі зупинено до 28.07.15.

Ухвалами господарського суду м. Києва від 28.07.2015 та 06.11.2015 розгляд справи відкладався на 06.11.2015 та 16.02.2016 відповідно, також приймаючи до уваги необхідність надсилання судового доручення про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави провадження у справі зупинялось до 06.11.15 р. та 16.02.16 р. відповідно.

У судові засідання 28.07.2015, 06.11.2015 та 16.02.2016 з'явилися уповноважені представники позивача.

Уповноважений представник відповідача у вказані судові засідання не з'явився.

Доказів отримання відповідачем ухвали про порушення провадження у даній справі від 09.02.2015 поштовим відділенням зв'язку на час розгляду справи 28.07.2015 до суду не повернуто.

Судом здійснено запит з офіційного сайту Українського підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання відповідачу поштового відправлення № RK010471344UA, в якому зазначено, що 04.06.2015 поштове відправлення відправлено з установи обміну за межі України з відділення поштового зв'язку "Київ ММПО".

01 квітня 2015 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання №2-1-10/563 від 30.03.2015 про долучення документів до матеріалів справи, а саме нотаріальних перекладів позовної заяви та ухвали про порушення провадження у справі у 3 екземплярах.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 28.07.2015, через канцелярію суду 20.04.2015 Господарським судом м. Києва через уповноважений орган - Registrar High Court відправлено відповідачу нотаріальний переклад ухвали про порушення провадження у справі та позовної заяви з додатками.

27.05.2015 через канцелярію суду м. Києва від The Government of The Hong Kong Special Administrative Region Administration Wing надійшла відповідь на запит про вручення судових доручень б/н від 27.05.2015, яку долучено судом до матеріалів справи.

Разом з вказаною відповіддю The Government of The Hong Kong Special Administrative Region Administration Wing було повернуто весь пакет документів, який було надіслано відповідачеві (нотаріальний переклад ухвали про порушення провадження та позовної заяви з додатками) у зв'язку з відсутнім перекладом Статуту позивача та витягом з ЄДРПОУ на позивача.

02.06.2015 Господарським судом м. Києва було надіслано відповідачеві через уповноважений орган - Registrar High Court нотаріальний переклад ухвали про порушення провадження та позовної заяви з додатками, крім Статуту позивача та витягу з ЄДРПОУ.

У судовому засіданні 28.07.2015 представником позивача подано пояснення №2-1-10/812 від 26.07.2015, в яких позивач зазначає про неможливість надання оригіналу зовнішньоекономічного контракту №385 та додатків до нього, оскільки вказані документи були вилучені старшим оперуповноваженим з особливо важливих справах АКБ ГУБОЗ МВС України підполковником міліції Метелицею В.А. на виконання доручення від 18.08.2014 слідчого у кримінальному провадженні №0000232, що підтверджено долученою до пояснень копією протоколу огляду документів від 19.08.2014. Також позивачем підтверджено відсутність спору між тими ж сторонами про той же предмет та з тих же підстав в інших судових органах.

Стосовно виписки з торгівельного (банківського, судового) реєстру країни або інших еквівалентних доказів правового статусу, де відповідач має офіційно зареєстровану контору, позивачем повідомлено, що з метою отримання зазначеного документа позивач звернувся до Торгово-промислової палати України листом №130-2-12/3178 від 25.06.2015, на який було отримано лист №4855/08.2-3 від 3.07.2015, в якому позивача повідомлено, що з метою отримання зазначеного документа слід звертатися до Посольства України в Китайській Народній Республіці.

В подальшому 10.07.2015 позивач засобами електронної пошти надіслав на адресу Посольства України в Китайській Народній Республіці лист №130-2-12/3461, на який відповідь позивачем отримано не було.

Як стверджує позивач в письмових поясненнях, відповідач не має зареєстрованих представництв на території України, про що свідчить відсутність інформації щодо Sonders Trading K/S Co., Limited Hong Kong в ЄДРПОУ станом на 15 липня 2015 року.

Пояснення разом з доданими до них документами долучені судом до матеріалів справи.

Копія ухвали Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 у справі № 910/2312/15 англійською мовою для вручення Sonders Trading K/S Co., Limited (місцезнаходження: Unit 1502, 15/F Jubilee Centre 46 Gloucester Road Wan Chail, Hong Kong) разом з Проханням про вручення за кордоном судових та позасудових документів від 12.08.2015, яка відправлялась через уповноважений орган - Registrar High Court (38 Queensway Hong Kong) повернулась до суду 16.09.2015 та на час проведення судового засідання адресату не вручена.

Також копії ухвали суду від 28.07.2015, які направлялись відповідачу на адресу, зазначену позивачем в позовній заяві, на час проведення судового засідання 06.11.2015 повернулись на адресу господарського суду м. Києва з відмітками "відмова" та "незатребувана - повернення до відправника" та адресату не вручені.

Копія ухвали Господарського суду міста Києва від 28.07.15 у справі № 910/2312/15 англійською мовою для вручення Sonders Trading K/S Co., Limited (місцезнаходження: Unit 1502, 15/F Jubilee Centre 46 Gloucester Road Wan Chail, Hong Kong) разом з Проханням про вручення за кордоном судових та позасудових документів від 17.08.2015, яка відправлялась через уповноважений орган - Registrar High Court (38 Queensway Hong Kong) повернулась до суду 06.10.2015, на час проведення судового засідання адресату не вручена.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 06.11.2015 через відділ діловодства господарського суду м. Києва представником позивача подано клопотання за № 2-4-10/1049 від 06.11.2015 про долучення документів до матеріалів справи. Клопотання судом задоволено, документи долучені судом до матеріалів справи.

Про дату, час і місце розгляду даної справи 16.02.2016 відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення: № RK 010471548 UA.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 16.02.2016 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи № 2-4-10/77 від 15.02.2016, яке судом задоволено, документи долучено судом до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог, окрім наявних в матеріалах справи, позивачем на час проведення судового засідання 16.02.16 р. суду не надано.

Від відповідача заяв та клопотань процесуального характеру на час проведення судових засідань 28.07.15 р., 06.11.15 р. та 16.02.16 р. до суду не надходило.

Документи, витребувані ухвалами суду від 09.02.15 р., 28.07.15 р. та 06.11.15 р. відповідачем суду не надані.

Про поважні причини неявки представника відповідача в судові засідання суд не повідомлено.

Відповідно до 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно п. 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на вищевикладене, оскільки явка представника відповідача в судові засідання обов'язковою не визнавалась, відповідач не скористався належним йому процесуальним правом приймати участь в судових засіданнях, відповідачем не надано суду відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, беручи до уваги відсутність процесуальних заяв та клопотань відповідача на час розгляду справи, а також той факт, що представник позивача проти розгляду справи без участі представника відповідача не заперечував, суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, здійснював розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, виключно за наявними у справі матеріалами.

При цьому, оскільки суд неодноразово відкладав розгляд справи, надаючи учасникам судового процесу можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи обмежені процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, не знаходив підстав для відкладення розгляду справи.

Судом прийнято до уваги, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Враховуючи відсутність на час проведення судових засідань клопотань від представників позивача щодо здійснення фіксації судового засідання по розгляду даної справи технічними засобами, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовий процес відображено у протоколах судового засідання.

Перед початком розгляду справи в судових засіданнях представників позивача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22, 60, 74 та ч. 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представники позивача в судових засіданнях повідомили суд, що права та обов'язки стороні зрозумілі.

Відводу судді представниками позивача не заявлено.

В судовому засіданні 16.02.16 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, відповів на питання суду.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши наданими позивачем доказами та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 19 вересня 2013 між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо - зернова корпорація України" (позивач у справі, продавець за контрактом) та компанією Neslot Limited (Гонконг) (покупець за контрактом) укладено Зовнішньоекономічний контракт № 385 (далі - Контракт), відповідно до умов якого продавець продає, а покупець приймає й оплачує кукурудзу для кормових потреб, 3-го класу, врожаю 2013 р., насипом (далі - товар), на умовах даного контракту, країна походження товару - Україна.

Розділами 2 - 5 Контракту сторони узгодили кількість і якість товару, умови поставки, ціну товар і загальну вартість Контракту, умови платежів тощо.

Підпунктом 10.1 пункту 10 Контракту передбачено, що ні одна зі сторін не має права передавати свої обов'язки за Контрактом третім особам без письмового погодження на те другої сторони.

Відповідно до підпункту 11.2 пункту 11 Контракту у випадку порушення своїх зобов'язань за Контрактом сторони несуть відповідальність відповідно до положень Контракту, а також відповідно до норм англійського права. Порушення зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов Контракту. Якщо неналежне виконання Контракту призвело до збитків, сторона, що понесла ці збитки має право вимагати компенсації цих збитків за умови документального їх підтвердження.

Згідно підпункту 10.2 п.10 Контракту всі зміни, доповнення, додатки до Контракту дійсні тільки в тому випадку, якщо вони оформлені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками сторін. Всі додатки до Контракту є невід'ємною його частиною.

Даний Контракт вступає в силу після його підписання і скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за Контрактом (підпункт 10.4 п. 10 Контракту).

Вказаний Контракт підписаний уповноваженими представниками покупця та покупця та скріплений печатками юридичних осіб.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

У відповідності до підпункту 2.1 п. 2 Контракту кількість товару: 75 000,000 метричних тонн (МТ) +/- 10% в опціоні покупця та за контрактною ціною.

Товар поставляється на умовах FOB один безпечний порт Одеса та/або Южний та/або Миколаїв за вибором продавця. Перешвартування між причалами за рахунок продавця. Умови постачання за Контрактом регулюються положеннями "Інкотермс - 2010" (підпункт 3.1 п. 3 Контракту).

Зокрема, згідно погоджених сторонами умов поставки FOB за змістом правил «Інкотермс - 2010» передбачено, що продавець вважається тим хто виконав своє зобов'язання по поставці з моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. На покупця покладаються обов'язки з очищення товару від мита для його експорту.

Як зазначено в підпункті 3.2 п. 3 Контракту сторони домовилися, що датою переходу права власності на кожну партію товару вважається дата видачі коносаменту на цю партію товару. Під партією товару сторони розуміють кількість товару, відвантажену за кожним окремим коносаментом.

Період поставки: з 01.12.2013 по 31.03.2014. Дата коносаменту вважається датою поставки (підпункт 3.4 п. 4 Контракту).

Окрім цього 20.08.2013 між ПАТ «ДПЗКУ» (продавець) та Neslot Limited (покупець) укладено додаткову угоду №1 до Контракту (далі - Додаткова угода №1), за умовами якої:

- підпункт 3.2 п. 3 Контракту викладено в наступній редакції: "3.2. Сторони домовились, що датою переходу права власності на кожну партію товару вважається дата акта приймання-передачі на цю партію товару. Під партією товару сторони розуміють кількість товару, відвантажену кожним окремим судном (пункт 2 Додаткової угоди №1);

- всі інші умови Контракту залишаються без змін (пункт 3 Додаткової угоди №1);

- Додаткова угода №1 вступає в силу з моменту її підписання і скріплення печатками сторін (пункт 5 Додаткової угоди №1).

Відповідно до п. 3.6. Контракту покупець зобов'язаний не пізніше, ніж за 72 години до початку відвантаження судна, направити продавцеві (експедиторові продавця, порту) детальну інформацію по відвантаженню з вказівкою: назви прапора і дати прибуття судна; технічних характеристик судна; кількості товару, призначеного для завантаження на дане судно; інструкції по заповненню судових документів.

Судом встановлено за матеріалами справи, що у відповідності до умов п. 3.6 Контракту компанією Neslot Limited були направлені на електронну адресу позивача заявки на поставку товару, а саме:

- від 30 грудня 2013 р., якою покупець повідомив позивача про необхідність завантаження відповідно до Контракту корабля Aktea R та визначив портом завантаження порт Одеса - Україна, порт призначення - Іспанія, отримувач товару - Nidera Agrocomercial S.A.;

- від 16 січня 2014 р., якою покупець повідомив позивача про необхідність завантаження відповідно до Контракту корабля Idil та визначив портом завантаження порт Миколаїв - Україна, порт призначення - Лорьян, Франція, отримувач товару - OMA.

Перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування визначено статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", який визначає правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні і спрямований на створення умов для її розвитку та вдосконалення.

Так, згідно ч.ч. 11, 12 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Зокрема, факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про транзит вантажів", який визначає засади організації та здійснення транзиту вантажів авіаційним, автомобільним, залізничним, морським і річковим транспортом через територію України, транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування.

Залежно від обраного виду транспорту такою накладною може бути авіаційна вантажна накладна (Air Waybill), міжнародна автомобільна накладна (CMR), накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), коносамент (Bill of Lading). Крім цього, транзит вантажів може супроводжуватися (за наявності) рахунком-фактурою (Invoice) або іншим документом, що вказує вартість товару, пакувальним листком (специфікацією), вантажною відомістю (Cargo Manifest), книжкою МДП (Carnet TIR), книжкою АТА (Carnet ATA). При декларуванні транзитних вантажів відповідно до митного законодавства України до органів доходів і зборів подається вантажна митна декларація (ВМД) або накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), книжка МДП (Carnet TIR), книжка АТА (Carnet ATA), необхідні для здійснення митного контролю.

Згідно ст. 135 Кодексу торговельного мореплавства України правовідносини між перевізником і одержувачем вантажу визначаються коносаментом. Умови договору морського перевезення, не викладені в коносаменті, обов'язкові для одержувача, якщо в коносаменті зроблено посилання на документ, в якому вони викладені.

Статтею 137 Кодексу торговельного мореплавства України встановлено, що після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов'язані видати відправнику коносамент, який є доказом приймання перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті.

Перевізник може видати інший, ніж коносамент, документ на підтвердження отримання вантажу для перевезення. Такий документ є першорядним доказом укладання договору морського перевезення і приймання перевізником вантажу, як його описано в цьому документі.

Коносамент складається на підставі підписаного відправником документа, в якому, зокрема, повинні міститися дані, зазначені в пунктах 4-8 статті 138 цього Кодексу.

Так, судом встановлено за матеріалами справи та підтверджено представниками позивача в судовому засіданні, що на виконання умов Контракту у відповідності до заявок покупця позивачем здійснено поставку компанії Neslot Limited кукурудзу 3-го класу у кількості 64070,990 МТ на загальну суму 12 493 843,05 дол. США, що підтверджується: Консаментом від 19.01.2014 про відвантаження товару на судно Aktea R у кількості 26 634,990 МТ, Консаментом від 31.01.2014 про відвантаження товару на судно Idil у кількості 27 036,000 МТ, Коносаментом від 07.02.2014 про відвантаження товару на судно Maria K у кількості 6 000,000 МТ та Консаментом від 07.02.2014 про відвантаження товару на судно Maria K у кількості 4 400,000 МТ, копії яких наявні в матеріалах справи.

Окрім того факт постачання товару в обсязі 64070,990 МТ підтверджується відповідними вантажними митними деклараціями форми МД-2, згідно яких отримувачем товару зазначено компанію Neslot Limited (покупець), а саме №№ 504050000/2014/100461 на суму 527202,00 дол. США, 500060703/2014/000504 на суму 5193823,05 дол. США, 504050000/2014/100535 на суму 2028000,00 дол. США. Копії вказаних декларацій містяться в матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі - продажу.

Відповідно до ч.1 ст. 680 Цивільного кодексу України покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами п.2.2 Контракту якість товару повинна відповідати наступним параметрам: биті зерна; макс. 5%; пошкоджені зерна: макс. 5%; смітна домішка: макс. 2%; вологість; макс. 14,5%. Всі ніші показники згідно ДСТУ 4525:2006. Допускається зараженість першого ступеню.

Остаточна якість товару визначається по сертифікату якості, виданому незалежним першокласним сюрвейером у порту завантаження за рахунко продавця (п.2.4 Контракту).

В свою чергу заперечень щодо факту поставки товару за вказаними коносаментами та вантажними митними деклараціями сторонами суду не надано.

Доказів пред'явлення претензій щодо якості та кількості поставки товару у відповідності до умов Контракту, а також наявності письмових претензій щодо поставленого за вказаними інвойсами та митними деклараціями товару від покупця до суду не надходило.

Як вбачається із матеріалів справи, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" умов Контракту з боку покупця відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем виконані прийняті на себе на підставі укладеного між сторонами Контракту зобов'язання з передачі товару компанії Neslot Limited, а покупцем, у свою чергу, прийнятий цей товар без будь - яких зауважень. Факт передачі позивачем товару належним чином підтверджено матеріалами справи.

Частиною 1 ст. 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до Указу № 7978-ХІ від 23.08.1989 Президії Верховної Ради УРСР 01.02.1991 для України набула чинність Конвенція Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980 (далі - Конвенція ООН).

Конвенція набула чинності для Договірної держави - Китай з 01.01.1988, який є місцезнаходженням відповідача, оскільки Гонконг має статус особливого району Китайської Народної Республіки. Статус Конвенції підтверджується Запискою ООН Статус Конвенцій та Типових законів ЮНІСТРАЛ від 08.07.2003.

Таким чином, Україна та Китайська Народна Республіка є договірними державами в розумінні ст. 1 Конвенції ООН.

Положеннями ст. 1 Конвенції ООН визначено, що ця конвенція застосовується до договорів купівлі-продажу товарів між сторонами, комерційні підприємства яких перебувають у різних державах коли ці держави є Договірними державами; або коли згідно з нормами міжнародного приватного права застосовано право Договірної держави.

Частиною 2 ст. 7 Конвенції ООН встановлено, що питання, які стосуються предмета регулювання цієї Конвенції, які безпосередньо в ній не вирішені, підлягають вирішенню згідно із загальними принципами, на яких вона ґрунтується, за умови відсутності таких принципів - згідно з правом, застосованим відповідно до норм міжнародного приватного права.

Відповідно до ст. 53 Конвенції ООН покупець зобов'язаний сплатити вартість товару і прийняти поставку товару згідно з вимогами договору та цієї Конвенції.

Згідно ст. 59 Конвенції ООН покупець зобов'язаний сплатити вартість у день, який встановлено чи може бути визначено згідно з договором та цією Конвенцією, без необхідності якогось запиту або виконання яких-небудь формальностей з боку продавця.

При цьому частиною першою статті 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» встановлено, що всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право, зокрема, самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Згідно із ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Ціна товару складає 195,00 доларів США за одну МТ (підпункт 4.1 пункту 4 Контракту).

Згідно підпункт 4.2 п. 4 Контракту загальна орієнтовна вартість Контракту складає 14 625 000,00 доларів США +/- 10%.

За умовами підпункту 5.1 пункту 5 Контракту оплата за кожну партію товару проводиться в доларах США шляхом банківського переводу грошових коштів на валютний рахунок продавця протягом тридцяти банківських днів з дати надання покупцю копії рахунку-фактури.

Так, позивачем відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 Контракту розраховано загальну вартість поставленого товару згідно вищезазначених коносаментів та митних декларацій (МД-2): 64 070,900 МТ х 195,00 доларів США за 1 МТ = 12 493 843,05 доларів США.

У відповідності до умов Контракту позивачем було надіслано Neslot Limited рахунки-фактури, проте останньою не було оплачено поставлений Корпорацією товар.

За приписами ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 521 Цивільного кодексу України визначено, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Вимогами статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, 07.03.2014 в м. Києві Україна між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо - зернова корпорація України" (продавець за контрактом, позивач у справі), компанією Neslot Limited (покупець за контрактом) та Sonders Trading K/S Co., Limited (Сондерс Трейдінг К/С Ко., Лімітед) (платник, відповідач у справі) укладено додаткову угоду № 2 до Контракту (далі - Додаткова угода №2), за умовами якої:

- пункт 1 Контракту доповнено підпунктом 5.5 викласти в наступній редакції: "5.5. платником за товар за Контактом виступає Sonders Trading K/S Co., Limited (Сондерс Трейдінг К/С Ко., Лімітед) (пункт 1 Додаткової угоди №2);

- за взаємною згодою всіх трьох сторін всі обов'язки з оплати товару за Контрактом переходять до платника (пункт 2 Додаткової угоди №2);

- всі інші умови Контракту залишаються без змін (пункт 3 Додаткової угоди №2).

Таким чином, уклавши Додаткову угоду № 2 Sonders Trading K/S Co., Limited (Сондерс Трейдінг К/С Ко., Лімітед) (відповідач прийняв на себе зобов'язання за Контрактом, а саме з 07.03.2014 зобов'язання з оплати заборгованості у сумі 12 493 843,05 доларів США за поставлений за Контрактом товар перейшло до Sonders Trading K/S Co., Limited (Сондерс Трейдінг К/С Ко., Лімітед).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 193 ГКУ кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Оскільки відповідачем всупереч досягнутим між сторонами домовленостям своїх зобов'язань щодо оплати поставленого товару виконано не було, позивач звернувся до Sonders Trading K/S Co., Limited (Сондерс Трейдінг К/С Ко., Лімітед) з вимогою від 28.01.2015 №130-2-12/427 про оплату заборгованості по Контракту № 385 від 19.08.13 р., копія якої наявна в матеріалах справи, в якій вимагав від відповідача оплати поставленого товару в сумі 12 493 843,05 дол. США, та до якої було додані копії рахунків, а саме:

- рахунок-фактура/invoice №385-01 від 19.01.2014 на суму 5193823,05 доларів США;

- рахунок-фактура/invoice №385-02 від 31.01.2014 на суму 5272020,00 доларів США;

- рахунок-фактура/invoice №385-03 від 07.02.2014 на суму 2028000,00 доларів США.

Факт надсилання вказаної вимоги на адресу відповідача підтверджується наявною в матеріалах справи копією транспортної накладної № від 28.01.15 р..

Проте, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення, заборгованість за поставлений товар Sonders Trading K/S Co., Limited (Сондерс Трейдінг К/С Ко., Лімітед) сплачена не була.

Таким чином, оскільки як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, свої зобов'язання щодо сплати позивачу грошових коштів в сумі 12 493 843,05 дол. США у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Контракту та Додаткової угоди № 2 відповідач не виконав, в результаті чого у Sonders Trading K/S Co., Limited (Сондерс Трейдінг К/С Ко., Лімітед) утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним Контрактом у зазначеному вище розмірі, останній звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просив стягнути зазначену заборгованість.

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

Доказів розірвання чи визнання недійсним Контракту та Додаткових угод №№ 1, 2 до нього або їх окремих положень, на час проведення судового засідання 16.02.16 сторонами суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірного Контракту та Додаткових угод №№ 1,2 на час їх підписання та під час виконання з боку сторін відсутні.

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за Контрактом та Додатковими угодами у встановлений строк, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 12 493 843,05 доларів США за поставлений за вказаним Контрактом товар підлягає задоволенню.

Окрім цього суд зазначає, що відповідно до статті 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Згідно зі статтею 124 ГПК України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Абзацом четвертим пункту 5 роз'яснень президії Вищого господарського суду України від 31.05.2002 №04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" встановлено, що господарським судам слід враховувати, що звернення до арбітражу - це право, а не обов'язок сторони (стаття 12 ГПК України), яке реалізовується у встановленому порядку (стаття 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж"), а підсудність суду справи з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право".

У відповідності до пункту 7 частини першої статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що підставою для звернення позивача з даним позовом до суду стали дії (укладення Додаткової угоди №2), які мали місце в м. Києві, а також те, що у Додатковій угоді №2 зазначено, що платником за Контрактом є Sonders Trading K/S Co., Limited (Сондерс Трейдінг К/С Ко., Лімітед), за умови залишення без змін всіх інших умов Контракту, отже арбітражне застереження стосовно врегулювання спорів, які виникають у зв'язку з невиконанням умов Контракту шляхом звернення з відповідною заявою до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України в м. Києві, що міститься у Контракті, не поширюється на Sonders Trading K/S Co., Limited (Сондерс Трейдінг К/С Ко., Лімітед). Отже, даний спір підсудний господарському суду міста Києва.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12 р. "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Sonders Trading K/S Co., Limited (Сондерс Трейдінг К/С Ко., Лімітед, Гонконг) (Unit 1502, 15/F Jubilee Center 46, Gloucester Road, Wan Chail Hong Kong; адреса секретарської компанії Intershore Consult (Asia) Limited: Unit 16D2, 16/F, Legend Tower, 7, Shing Yip Street, Kwun Tong, Kowloon, Hong Kong) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1; ) 12 493 843,05 (дванадцять мільйонів чотириста дев'яносто три вісімсот сорок три) доларів США 05 центів заборгованості та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. витрат зі сплати судового збору, які перерахувати на рахунок (Account: 3310, Beneficiary: «State Food and Grain Corporation of Ukraine» Public Joint Stock Company Kiev, Ukraine, Beneficiary Bank: The Joint Stock Company «The State Export-Import Bank of Ukraine», Swift: EXBS UA UX CHIPS UID: 316282, Correspondent Bank: Deutche Bank Trust Company Americas, New York, USA, Swift: BKTRUS33, Account: 04094227).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 01 квітня 2016 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання та підписання повного тексту рішення апеляційної скарги через господарський суд міста Києва.

Суддя А.М. Селівон