КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р. Справа№ 911/547/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від прокуратури - Дубченко О.В., посвідчення №035307 від 31.08.2015;

від позивача - Степанець Т.О., довіреність № 64/1 від 25.03.2016;

від відповідача - Берездецький Ю.М., довіреність № б/н від 11.01.2016;

від третьої особи - Загуменний В.В., довіреність №220/771/д від 25.12.2015,

розглянувши апеляційні скарги Заступника військового прокурора Білоцерківського гарнізону та державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" на рішення господарського суду Київської області від 29.01.2016 у справі №911/547/15 (суддя Мальована Л.Я.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський міськбуд" до державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківське управління військово-будівельних робіт", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерства оборони України про визнання договору припиненим.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський міськбуд" звернулося до господарського суду Київської області з позовом до державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" про визнання договору оренди № 20 від 09.06.2008 року припиненим з 01.10.2008.

Рішенням господарського суду Київської області від 29.01.2016 у справі №911/547/15 позов задоволено повністю: визнано припиненим договір оренди баштового крану № 20 від 09.06.2008 року з 01.10.2008 року.

При прийнятті вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди № 20 від 09.06.2008 року було розірвано у зв'язку з укладенням між сторонами угоди від 01.10.2008 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Заступник військового прокурора Білоцерківського гарнізону та відповідач звернулися до Київського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просять рішення господарського суду Київської області від 29.01.2016 у справі №911/547/15 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Так, апелянти зазначають про те, що обставини припинення договору оренди вже розглядались судами (справа №7/104-12), при цьому позиція ТОВ "Білоцерківський міськбуд" щодо такого припинення була визнана необґрунтованою.

Представники апелянтів в судовому засіданні 28.03.2016 підтримали вимоги за апеляційними скаргами.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Представник третьої особи підтримав позицію апелянтів.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський міськбуд" (орендатор) та Державним підприємством Міністерства оборони України "Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" (орендодавець) 09.06.2008 укладено договір оренди баштового крана № 20, відповідно до умов якого (п. 1.1) орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове платне користування баштовий кран КБ-403 А.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що баштовий кран, який орендується, передається орендарю одразу після підписання даного договору та акту прийому - передачі.

Згідно п. 4.1 договору він діє з 09.06.2008 р. по 31.12.2008 р.

На виконання умов договору орендодавець передав орендарю у тимчасове користування майно, яке визначене у п. 1.1 договору, що підтверджується актом прийому - передачі від 09.06.2008 р.

Предметом даного позову є вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський міськбуд" про визнання припиненим з 01.10.2008 договору оренди баштового крана від 09.06.2008 № 20.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на наступне.

У зв'язку з припиненням будівельних робіт по будівництву житлового будинку за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 47/1, між сторонами було укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди баштового крану від 01.10.2008 р., яка підписана начальником ДП МОУ "Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" ОСОБА_6 та директором ВАТ "Міськбуд" ОСОБА_7 та скріплена печатками сторін.

Відповідно до п. 1 вказаної угоди, у зв'язку з припиненням будівельних робіт по будівництву житлового будинку за адресою м. Біла Церква, вул. Леваневського, 47/1 Орендодавець і Орендар прийшли до згоди достроково розірвати договір оренди баштового крана № 20 від 09.06.2008 р.

Згідно п. 2 угоди за домовленістю сторін баштовий кран КБ-403-А залишається на будівельному майданчику до відновлення будівельних робіт по будівництву житлового будинку за адресою м. Біла Церква, вул. Леваневського, 47/1 та укладення нового договору оренди. За час знаходження баштового крану на будівельному майданчику після розірвання договору оренди будь-яка плата не сплачується.

Таким чином, за доводами позивача, Угодою від 01.10.2008 року було достроково припинено дію договору оренди баштового крана № 20 від 09.06.2008 р.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що йому стало відомо про дострокове розірвання договору оренди баштового крану № 20 від 09.06.2008 року згідно угоди від 01.10.2008 року, під час розгляду даної справи, у зв'язку з чим заявив клопотання про призначення судової технічної експертизи документів.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.06.2015 року у даній справі було призначено судову технічну експертизу документів, а саме щодо автентичності проставлених на угоді про дострокове розірвання договору оренди баштового крану № 20 від 09.06.2008 року від 01.10.2008 року підписів та печаток ДП МОУ "Білоцерківське управління військово-будівельних робіт".

Згідно висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 10742/743/15-33/20661-20666/15-33 від 23.11.2015 року відтиски гербової печатки відповідача, які містяться у договорі оренди баштового крану № 20 від 09.06.2008 року та в угоді від 01.10.2008 року про дострокове розірвання договору оренди баштового крану № 20 від 09.06.2008 року нанесені однією і тією ж печаткою, щодо печатки позивача, то її відтиск було нанесено печаткою ТОВ "Білоцерківський міськбуд" у угоді про розірвання договору оренди та листі № 316 - об від 13.10.2008 року, але не тією печаткою, відтиск якої міститься в договорі № 20 від 09.06.2008 року.

Щодо підписів уповноважених осіб, які містяться в угоді про дострокове розірвання договору оренди, то їх було виконано після виготовлення тексту угоди.

Представник позивача надав пояснення щодо наявності відтисків різних печаток в договорі та угоді, згідно яких 17 липня 2008 року, у зв'язку із зношенням кліше печатки ВАТ "Міськбуд", фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 на замовлення ВАТ "Міськбуд" було виготовлено нову печатку ВАТ "Міськбуд", що підтверджується відповіддю ФОП ОСОБА_8 вих. № 21 від 20.01.2016 року та товарним чеком № 138, виданим ФОП ОСОБА_8 17.07.2008 року на підтвердження оплати вартості послуг з виготовлення печатки ВАТ "Міськбуд".

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що договір оренди № 20 від 09.06.2008 року було розірвано у зв'язку з укладенням угоди від 01.10.2008 року та задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується із наведеним висновком суду першої інстанції та вважає задоволення позову необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Крім того, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов'язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Зазначеними правовими нормами не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим з конкретної дати, що минула до подачі позову.

Позовна вимога ТОВ "Білоцерківський міськбуд" про визнання договору припиненим з 01.10.2008 є вимогою про встановлення факту та не направлена на захист права (законного інтересу) позивача, а відтак не може бути самостійним предметом розгляду у господарському суді.

Розгляд вимог про констатацію факту припинення договору не віднесено до компетенції господарського суду, отже суд першої інстанції дійшов не вірного висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Аналогічної позиції про те, що чинне законодавство не передбачає такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору розірваним (припиненим) з конкретної дати дотримується і Вищий господарський суд України, зокрема, у постановах від 17.05.2012 у справі №17/361 та від 18.09.2013 у справі №905/2035/13.

За наведених обставин, у задоволенні позовних вимог про визнання договору припиненим з 01.10.2008 слід відмовити, оскільки законодавством не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим з конкретної дати.

При цьому, також слід зазначити, що ухвалення рішення про задоволення даного позову може свідчити про порушення вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Желтяков проти України" (набуло статусу остаточного від 9 вересня 2011 року) суд зазначив, зокрема, наступне.

Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Поданням даного позову позивач намагається домогтися перегляду рішень по справі №7/104-12 про стягнення з нього боргу по договору оренди баштового крану.

Так, Заступник Білоцерківського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" звертався до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський міськбуд" заборгованості за оренду баштового крану в сумі 882000 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 28.02.2013, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 30.07.2013 у справі №7/104-12, позов задоволено повністю; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський міськбуд" на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" 882000 гр. заборгованості за період з 01.01.2009 по 31.10.2012.

Вирішуючи спір у справі, суди дійшли висновків щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог та виходили з того, що лист №316 від 13.10.2008, який, на думку відповідача, достроково припинив дію договору, містив лише пропозицію щодо такого розірвання, а тому, за відсутності відповіді орендодавця на вказаний лист, підстави для дострокового припинення між сторонами договірних відносин та звільнення відповідача від сплати орендних платежів відсутні.

Крім того, господарськими судами також встановлено, що оскільки після закінчення строку дії договору відповідач продовжував користуватися орендованим майном, а позивач не заперечував проти такого користування, строк дії договору №20 від 09.06.2008 оренди баштового крану автоматично продовжувався на строк, який був раніше встановлений договором, останнє продовження відбулось з 13.12.2012 по 06.07.2013, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди у сумі 828000 грн. за період з 01.01.2009 по 31.10.2012 є обґрунтованими.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський міськбуд" у червні 2014 року звернулося з заявою про перегляд рішення господарського суду Київської області від 28.02.2013 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.09.2014, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.11.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 11.12.2014, відмовлено у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський міськбуд" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Київської області від 28.02.2013; рішення господарського суду Київської області від 28.02.2013 у справі №7/104-12 залишено без змін.

При цьому, судами встановлено, що звертаючись із заявою про перегляд рішення господарського суду Київської області від 28.02.2013 у даній справі за нововиявленими обставинами, заявник посилався на те, що відповідачу стало відомо про наявність угоди від 01.10.2008 про дострокове розірвання договору оренди баштового крану від 09.06.2008 №20.

Розглядаючи заяву, суди встановили, що обставина щодо припинення договору оренди з жовтня 2008 року була досліджена судами під час розгляду справи, внаслідок чого суди відхилили зазначені доводи відповідача на тій підставі, що останнім не подано доказів погодження з позивачем припинення договору оренди, а лист відповідача вих.№316 від 13.10.2008 не може бути належним доказом дострокового розірвання договору оренди, оскільки є лише пропозицією однієї сторони припинити дію договору.

Отже, при розгляді вказаної справи (як первісному так і за нововиявленими обставинами) судами неодноразово надавалася оцінка доказів щодо припинення дії договору оренди та встановлювалася обставина щодо його продовження.

Тому, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини по справі "Желтяков проти України", суд вважає, що задоволення даного позову та подальший перегляд і скасування судових рішень у справі №7/104-12 буде невиправданим та відповідно матиме місце порушення принципу «юридичної визначеності» та пункту 1 статті 6 Конвенції.

Стосовно посилань апелянта на сплив строку позовної давності, слід зазначити наступне.

Виходячи з положень п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у випадку відмови у задоволенні позову з підстав необґрунтованості, позовна давність не підлягає застосуванню. І лише якщо буде встановлено, що позовні вимоги є обґрунтованими, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє у задоволенні позову у зв'язку зі спливом позовної давності.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції відмовляється у задоволенні позову з огляду на невірність обраного позивачем спосіб захисту права та інтересу, позовна давність у такому випадку не підлягає застосуванню.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 99 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об'єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірних висновків в частині задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню, з прийняттям нового - про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання позовної заяви та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Заступника військового прокурора Білоцерківського гарнізону та державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" на рішення господарського суду Київської області від 29.01.2016 у справі №911/547/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський міськбуд" до державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківське управління військово-будівельних робіт", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерства оборони України про визнання договору припиненим задовольнити повністю.

2. Рішення господарського суду Київської області від 29.01.2016 у справі №911/547/15 про задоволення позову скасувати.

3. Прийняти нове рішення по справі №911/547/15, яким у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський міськбуд" до державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківське управління військово-будівельних робіт", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерства оборони України про визнання договору припиненим відмовити повністю.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківський міськбуд" (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Глиняна, 45-А, код 14352286) на користь державного підприємства Міністерства оборони України "Білоцерківське управління військово-будівельних робіт" (09104, Київська обл., м. Біла Церква, Гайок, 4, код 07554701) судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 2 679 грн. 60 коп.

5. Доручити господарському суду Київської області видати відповідний наказ.

6. Матеріали справи №911/547/15 повернути до господарського суду Київської області.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко