РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016Справа №910/3733/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування»
до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»
про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 37226,30 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» затрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 37226,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору страхування «Просто-КАСКО плюс» №1500094 серії PKSI від 06.02.2015 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику транспортного засобу марки «Lexus LX», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України страховою компанією отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2016 порушено провадження у справі №910/3733/16, розгляд справи призначено на 28.03.2016; зобов'язано Моторне (транспортне) страхове бюро України надати відомості щодо полісу серії АЕ/4094335.

21.03.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформаційна довідка на запит суду.

24.03.2016 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

28.03.2016 відповідач через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, оскільки позивач не надав підтвердження сплати страхувальником страхової премії за договором добровільного страхування, а отже не надав підтвердження дії (чинності) зазначеного договору на момент ДТП та, як наслідок, правомірності виплати позивачем суми страхового відшкодування. Крім того, відповідач вказав що позивачем безпідставно включенено у розмір страхового відшкодування ПДВ, оскільки страхове відшкодування було перераховане бізпосередньо на особистий рахунок страхувальника, а не ТОВ "Саміт Моторз Україна".

Позивач в судове засідання 28.03.2016 не з'явився, проте в заяві від 24.03.2016 просив проводити розгляд справи без його представника.

Відповідач в засідання господарського суду своїх представників також не направив, втім у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу за відсутності його представника.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 28.03.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.02.2015 між Приватним акціонерним товариством «Просто-страхування», як страховиком, та ОСОБА_2, як страхувальником, укладено Договір страхування «Просто-КАСКО плюс» №1500094 серії PKSI, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Lexus LX», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

За умовами п. 1.14.1 договору розмір страхового платежу - 71060,00 грн., термін сплати - до 12.02.2015 включно за період страхування з 13.02.2015 по 12.02.2016.

Строк дії договору встановлено з 13.02.2015 по 12.02.2016 (п. 1.15 договору).

31.07.2015 о 12 год. 10 хв. у м. Києві на проспекті Генерала Ватутіна, 2-Т, відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_2, рухаючись по другорядній дорозі, не надала переваги в русі автомобілю «Lexus LX», реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався по головній дорозі, в результаті чого здійснила з ним зіткнення. Внаслідок ДТП вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.09.2015 у справі №755/16726/15-п (провадження №3/755/4985/15) встановлено порушення ОСОБА_4 вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України та визнано її винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також накладено стягнення у вигляді штрафу.

31.07.2015 власник застрахованого автомобіля марки «Lexus LX», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, в якому повідомив про факт настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до звіту з оцінки транспортного засобу №2684/108951 від 07.08.2015, складеного оцінювачем ОСОБА_5 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №58 від 05.04.2014), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Lexus LX», реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок пошкодження при ДТП складає 49597,01 грн.

За результатом здійснення відновлювального ремонту застрахованого автомобіля марки «Lexus LX», реєстраційний номер НОМЕР_1, станцією техобслуговування - Товариством з обмеженою відповідальністю «Саміт Моторз Україна» складено акти виконаних робіт/послуг та передання/прийняття автомобіля №86549 від 07.09.2015 та №86550 від 07.09.2015 на загальну суму 46436,90 грн. з ПДВ.

15.09.2015 Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування», з урахуванням умов Договору страхування «Просто-КАСКО плюс» №1500094 серії PKSI від 06.02.2015, склало страховий акт №108951, згідно з яким пошкодження транспортного засобу - автомобіля марки «Lexus LX», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 31.07.2015, визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 38226,30 грн.

На підставі договору №1500094 серії PKSI від 06.02.2015, а також складеного страхового акту №108951 від 15.09.2015, позивач сплатив суму страхового відшкодування у розмірі 38226,30 грн. на рахунок ОСОБА_2 в Публічному акціонерному товаристві «ВТБ Банк», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією банківської виписки по рахунку позивача станом на 25.09.2015.

В подальшому Приватне акціонерне товариство "Просто-страхування" зверталося до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (як до особи, відповідальної за завдану шкоду) із заявою №04-5002 від 16.10.2015, в якій просило сплатити страхову суму в розмірі 38226,30 грн.

Однак, ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» відповіді на заяву не надало та страхове відшкодування не сплатило, у зв'язку з чим ПрАТ «Просто-страхування» звернулося до суду з даним позовом.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Перехід права вимоги за наведеними норми права (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування") слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим; регрес має місце після припинення зобов'язання з відшкодування шкоди.

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» виплативши страхове відшкодування потерпілому - ОСОБА_2 за договором майнового страхування, отримало від останнього права кредитора, а не регресу до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Зважуючи на викладене, саме положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається, а не ст. 1191 ЦК України, на яку посилається позивач.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

З матеріалів справи вбачається, транспортний засіб - автомобіль марки «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, належить ОСОБА_6 та знаходився під керуванням ОСОБА_4.

Доказів того, що ОСОБА_4 не мала права керування транспортним засобом марки «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_2, та притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП матеріали справи не містять, а тому, враховуючи положення статті 62 Конституції України які закріплюють принцип презумпції невинуватості особи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 керувала вказаним транспортним засобом на законних підставах.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_4 в ДТП встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля марки «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_2, відшкодовується нею як законним володільцем транспортного засобу, оскільки зворотного суду не доведено.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_7 уклав з Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту (поліс) №АЕ/4094335, строк дії якого встановлено з 04.05.2015 по 03.05.2016, а предметом є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом ««Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_2.

За приписами п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Отже, оскільки ОСОБА_4 експлуатувала автомобіль «Suzuki», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах, що встановлено вище, то відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації цього автомобіля була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта».

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АЕ/4094335 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту пошкоджень автомобіля марки «Lexus LX», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 46436,90 грн. з ПДВ, а до позивача перейшло право зворотної вимоги в межах фактичних затрат - 38226,30 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача (38226,30 грн.), а також визначені полісом №АЕ/4094335 розміри лімітів відповідальності та франшизи (1000,00 грн.), суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 37226,30 грн. (38226,30 грн. - 1000,00 грн. = 37226,30 грн.).

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми.

Доводи відповідача, щодо відсутності доказів чинності Договору страхування «Просто-КАСКО плюс» №1500094 серії PKSI від 06.02.2015 на момент ДТП, спростовуються наявною в матеріалах справи копією прибуткового касового ордеру №2431 від 12.02.2015 про сплату страхувальником ОСОБА_2 страхової суми в розмірі 71060,00 грн.

Безпідставними є також твердження відповідача про те, що сума страхового відшкодування повинна бути зменшена і обчислюватись без урахування ПДВ.

Дійсно, відповідно до п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Оскільки страхові компанії здійснюють операції, що не є об'єктом оподаткування, податок на додану вартість ними не нараховується та не сплачується.

Водночас, відповідач помилково ототожнює господарські операції з купівлі-продажу запчастин та матеріалів та виконання робіт по ремонту КТЗ з господарською операцією по виплаті страхового відшкодування, яка випливає з договору страхування.

Разом з тим, судом встановлено, що відновлювальний ремонт застрахованого автомобіля марки «Lexus LX», реєстраційний номер НОМЕР_1, було здійснено СТО - Товариством з обмеженою відповідальністю «Саміт Моторз Україна» 07.09.2015, тобто до моменту виплати позивачем страхового відшкодування на користь страхувальника (25.09.2015), а відповідно до п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 119; ідентифікаційний код 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10; ідентифікаційний код 24745673) страхове відшкодування в розмірі 37226 (тридцять сім тисяч двісті двадцять шість) грн. 30 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.03.2016.

Суддя Грєхова О.А.