РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Справа № 902/1293/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Петухов М.Г. ,

судді Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Романчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - приватного сільськогосподарського підприємства "Господар-Плюс" на рішення господарського суду Вінницької області від 21.12.15 р. у справі № 902/1293/14 (судді Банасько О.О., Колбасов Ф.Ф., Яремчук Ю.О. )

за позовом приватного сільськогосподарського підприємства "Господар-Плюс" (с.Володіївці, Чернівецький район, Вінницька область)

до відповідачів: 1) Спілки (об'єднання) громадян-співвласників майна реорганізованого КСП "Зоря"(с.Володіївці, Чернівецький район, Вінницька область); 2) приватного малого підприємства "Ювасер"(с.Володіївці, Чернівецький район, Вінницька область); 3) товариства з обмеженою відповідальністю "Комінтерн-ВВ" (с.Володіївці, Чернівецький район, Вінницька область); 4) Володіївецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області (с.Володіївці, Чернівецький район, Вінницька область)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецький райсількомунгосп" (с.Мазурівка, Чернівський район, Вінницька область)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 4 - фермерського господарства "Добробут - БСГ" (с.Володіївці, Чернівецького району Вінницької області)

про визнання права власності на майно вартістю 200 529,00 грн.

за участю представників сторін:

позивача - директор ОСОБА_1, ОСОБА_2, (представник) посв. адвоката №789 від 10.12.2012р.;

відповідача-1 - в.о. голови спілки ОСОБА_3, згідно протоколу засідання комітету спілки №9 від 12.05.2015р.;

відповідача-2 - ОСОБА_4, представник за довіреністю б/н від 05.02.2016р.;

відповідача-3 - ОСОБА_5, представник за довіреністю від 01.03.2016р.;

відповідача-4 - ОСОБА_6.І. (сільський голова);

третьої особи на стороні позивача - не з'явився;

третьої особи на стороні відповідача - голова господарства ОСОБА_3;

Судом роз`яснено представникам права та обов`язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Судом здійснюється технічна фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Діловодство спеціалізованого суду.

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство "Господар-Плюс" звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом про визнання права власності на майно, яке розташоване в с.Володіївці Чернівецького району Вінницької області.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 21.12.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, приватне сільськогосподарське підприємство "Господар-Плюс" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи, а відтак таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що на позивача покладено обовязок доказування лише того, що ним на законних підставах набуто право власності на спірне майно та що це право підлягає захисту в порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції порушив вимоги законодавства, діючого станом на 30.11.2001 року. Так, згідно ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна, крім випадків примусового відчуження, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього кодексу власник не вправі витребувати від нього майно. За приписами ч. 1 ст. 145 ЦК УРСР, якщо майно за плату придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен був знати (добросовісний набувач), то власник вправі витребувати це майно від набувача лише в разі, коли майно загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею. Оскаржуваним рішення місцевий господарський суд не встановив вищевказані випадки і те, що позивач є недобросовісним набувачем спірного майна, а матеріалами справи доведено протилежне. Так, договір купівлі-продажу від 30.11.2001 року (т. 1 а. с. 22) з додатком від 09.12.2001 року (т. 1 а. с. 23), довіреність серія ДАЕ № 275217 від 10.12.2001 року (т. 1 а. с. 25), накладна №26 від 10.12.2001 року (т. 1 а. с. 26), видаткова накладна №358 від 30.11.2011 року (т. 1 а. с. 24), акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.01.2002 року (т. 1 а.с. 27), рішення третейського суду від 15.11.2005 року і від 09.12.2005 року (т. 1 а. с. 27-35), витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП "ВООБТІ" (т. 1 а. с. 36-39) підтверджують законність набуття позивачем права власності на спірне майно.

Скаржник вказує, що в акті приймання-передачі основних засобів виробництва, який складений між КСП "Зоря" і ТОВ "Чернівецький райсількомунгосп" 20.12.1996 року (т. 6 а. с. 137) вказано, що згідно договору купівлі-продажу від 04.11.1996 року та додатку до договору від 20.12.1996 року про зміну порядку розрахунку між його сторонами, проведено передачу придбаного майна. Відповідно до ст. ст. 7, 8 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" рішенням загальних зборів КСП "Зоря" від 20.12.1996 року затверджено такий договір та вирішено відчужити спірне майно ТОВ "Чернівецький райсількомунгосп" в рахунок заборгованості перед підрядником. Отже, висновки суду першої інстанції про те, що за договором від 04.11.1996 року не здійснено розрахунків, а придбане за ним майно не передано від продавця покупцю суперечать матеріалам справи.

Скаржник вказує, що факт укладення договору купівлі-продажу від 04.11.1996 року, проведення розрахунку шляхом зарахування вимог підтверджується сукупністю інших доказів, зокрема листом КСП "Зоря" №554 від 03.10.1997 року (т. 4, а. с. 6), звітами КСП "Зоря" (т. 7, а. с. 140-157), довідкою КСП "Зоря" №231 від 03.11.1999 року (т. 3, а. с. 71-88).

Суд першої інстанції зробив висновок про те, що в матеріалах справи немає доказів оскарження чи визнання недійсним в судовому порядку рішень, які приймались на загальних зборах співвласників, в т.ч. і щодо неправомірного включення спірного майна до пайового фонду. Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що в узагальненні Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. Вбачається, що до таких документів слід відносити, наприклад, протоколи загальних зборів господарських товариств, рішення загальних зборів громадських обєднань та багато інших документів (акт приймання-передачі). Приймаючи рішення місцевий господарський суд не надав належної правової оцінки ряду письмових пояснень представників позивача та не врахував те, що розпаювання спірного майна та віднесення його до обєктів соціальної сфери в 2000 році взагалі не могло бути проведено, адже на той час ще не існувало нормативно-правових актів, які передбачали відповідні права та процедури.

Суд першої інстанції зробив висновок, що 01.03.2000 року між спілкою та СВК "Надія" укладено договір безоплатного користування основними засобами строком до 31.12.2005 року (т. З а. с. 61-63). Суд першої інстанції зазначає, що рішенням загальних зборів співвласників від 10.03.2001 року вирішено, серед іншого, створити спілку. Отже, за логікою суду спілка уклала вищевказаний договорів ще до її створення. Також, суд першої інстанції робить висновок про те, що 26.02.2000 року загальними зборами прийнято рішення про укладення договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, який підписано 1501 співвласником майнових паїв (т. 2 а. с. 90-92, а. с .16-60). Скаржник звертає увагу суду на те, що зміст вищевказаного договору від 26.02.2000 року є тотожним примірній формі договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, що затверджена наказом Міністерства аграрної політики №97 від 09.04.2001 року "Про затвердження рекомендацій щодо використання майна, яке перебуває у спільній частковій власності". Відтак, на час укладення вказаного договору ще не існувало його примірної форми, тому такий договір на той час не міг існувати. Суд першої інстанції також не надав оцінки тому факту, що на час укладення даного договору ще не було видано жодного свідоцтва про право власності на майнові паї, тобто не існувало співвласників.

Скаржник вказує, що протокол №1 загальних зборів КСП "Зоря" від 20.12.1996 року, відповідь КСП "Зоря" № 554 від 03.10.1997 року, довідка КСП "Зоря" №231 від 03.11.1999 року, перелік основних засобів КСП "Зоря" станом на 01.10.1999 року, фінансові звіти та баланси КСП "Зоря" та СВК "Надія" доводять те, що спірне майна станом на час розпаювання КСП "Зоря" не належало до обєктів статутного фонду КСП "Зоря", а відтак не могло бути розпайоване.

Скаржник вважає висновок суду першої інстанції про те, що спірне майно було розпайоване між 1501 співвласником, які мали право на майновий пай хибним, який спростовується тим, що згідно відомостей наявної в матеріалах справи реєстраційної справи спілки (обєднання) громадян-співвласників майна реорганізованого КСП "Зоря" її учасниками є лише три особи, проте рішенням виконкому Володіївецької сільської ради №25 від 05.07.2007 року (т. 2 а. с. 29-30) за цїєю організацією було оформлено право власності на все спірне майно.

Скаржник зазначає, що присвоївши поштові адреси вже існуючим обєктам нерухомості Володіївецька сільська рада попри реєстрацію спірного майна за позивачем та його арешт здійснює оформлення права власності на майно за спілкою.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Олексюк Г.Є., суддя Сініцина Л.М. (т. 10, а.с. 115).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.01.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Олексюк Г.Є., суддя Сініцина Л.М., справу призначено до слухання (т. 10, а.с. 116-117) .

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 09.02.2016р., у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Олексюк Г.Є. та відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.ст. 2-1, 4-6 Господарського процесуального кодексу України, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду (т. 10, а.с. 144).

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.02.2016р., у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді - Олексюк Г.Є., внесено зміни до складу колегії суддів та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Сініцина Л.М., суддя Філіпова Т.Л. (т. 10, а.с. 143)

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.02.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Сініцина Л.М., суддя Філіпова Т.Л. (т. 10, а.с. 159-160).

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 01.03.2016р., у зв'язку із перебуванням у відрядженні судді Сініциної Л.М. та відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст.ст. 2-1, 4-6 Господарського процесуального кодексу України, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду (т. 10, а.с. 199-200).

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 01.03.2016р., у зв'язку із перебуванням у відрядженні судді Сініциної Л.М., внесено зміни до складу колегії суддів та визначено колегію суддів у складі: головуюча суддя Розізнана І.В., суддя Петухов М.Г., суддя Філіпова Т.Л. (т. 10, а.с. 201).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.03.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Петухов М.Г., суддя Філіпова Т.Л. (т. 10, а.с. 202-203).

Приватне мале підприємство "Ювасер" надіслало до суду заперечення на апеляційну скаргу (вх. №3272/16 від 03.02.2016р.), в якому відповідач-2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін (т. 10, а.с. 140-141).

Володіївецька сільська рада Чернівецького району Вінницької області надіслала до суду письмові пояснення (вх. №3741/16 від 09.02.2016р.), в яких відповідач-4 вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованими, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін (т. 10, а.с. 145-147).

Приватним малим підприємством "Ювасер" надіслано на адресу суду додаткові заперечення (вх. №5468/16 від 25.02.2016р.), в яких відповідач - 2 зазначив, що судом першої інстанції всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи та вірно затосовані норми матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги (т. 10, а.с. 171-175).

Позивачем надіслано до суду відгук на заперечення на апеляційну скаргу (вх. № 5851/16 від 01.03.2016р.), в яких позивач вважає, що всі твердження відповідача-2, які він зазначив у відзиві на апеляційну скаргу спростовуються наявними в матеріалах справи доказами (т. 10, а.с. 178-179).

Позивачем надіслано до суду письмові пояснення (вх. №8578/16 від 29.03.2016р.), в яких позивач зазначає, що ним на законних підставах набуто право власності на спірне майно за договором купівлі-продажу, який ніким не оскаржений.

Позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. №986/16 від 29.03.2016р.), в якій просить заборонити Володіївецькій сільській раді Чернівецького району Вінницької області та фермерському господарству "Добробут - БСГ" розпоряджатись наступним майном: приміщення хлібопекарні (цех з ганками), 1970 року, площею 431,3 кв. м., позначені літерами 1, 1а, 16, що розташовані за адресою вул. Кірова, буд. 26 в с. Володіївці Чернівецького району Вінницької області з обкладанням хлібопекарні, 1993 року та печі хлібопекарні 1996 року; приміщення нежитлової будівлі олійні, 1993 року, площею 318,9 кв. м., позначене літерою "А", розташоване за адресою вул. Зелена, 2а в с. Володіївці Чернівецького району Вінницької області, вартістю 21625,00 грн. та олійні: комплект по переробці соняшника, 1993 року, вартістю 3809,00 грн., шелушильна машина, 1995 року, вартістю 1719,00 грн., приміщення, розташоване за адресою вул. Колгоспна, буд. 8 в с. Володіївці Чернівецького району Вінницької області, площею 142,0 кв. м., позначене літерою А, 1976 року. Просить суд накласти арешт на наступні обєкти: нежитлова будівля, розташована за адресою Вінницька область, Чернівецький район, с. Володіївці, вул. Девляшека, буд. 5, що складається з будівлі складу № 1 - зерноскладу літ. "А", загальною площею 1053,5 кв. м.; нежитлова будівля, розташована за адресою Вінницька область, Чернівецький район, с. Володіївці, вул. Девляшека, буд. 1, що складається з будівлі корівника МТФ № 1, літ. "А", прибудови літ. "а", загальною площею 1728,0 кв. м.; нежитлові будівлі, розташовані за адресою Вінницька область, Чернівецький район, с. Володіївці, вул. Колгоспна, буд. 6-д, що складаються зі складу-навісу, літ. "А", загальною площею 2552,6 кв. м., складу літ. "Б", ганку літ. "б", загальною площею 141,9 кв. м.; нежитлова будівля, розташована за адресою Вінницька область, Чернівецький район, с. Володіївці, вул. Колгоспна, буд. 6-е, що складається з будівлі гаражу, кузні-плотні, літ. "А",загальною площею 184,8 кв. м.; нежитлова будівля, розташована за адресою Вінницька область, Чернівецький район, с. Володіївці, вул. Колгоспна, буд. 6-г, що складається з будівля складу-навісу для зерна літ. "А", складу літ. "А1", ганку літ. "А", загальною площею 240,1 кв. м.; нежитлова будівля, розташована за адресою Вінницька область, Чернівецький район, с. Володіївці, вул. Колгоспна, буд. 6-в, що складається з будівлі телятника, літ. "А", площею 690,3 кв. м.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.03.2016р. відмовлено позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні 29.03.2016р. представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги, вважають рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, тому просять апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представники відповідача-1,2,3,4 та третьої особи на стороні відповідача в судовому засіданні 29.03.2016р. заперечили доводи апеляційної скарги, вважають рішення суду законним, тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецький райсількомунгосп" не забезпечило явку повноважних представників в судові засідання, хоча належним чином повідомлено про дату слухання справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи, явка сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів та третьої особи, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, обгрунтовуючи позовні вимоги позивач, в якості підстави позовних вимог посилається на реєстрацію за ним права власності на спірні об'єкти нерухомого майна на підставі рішень постійно діючого третейського суду "Третейська ініціатива" Всеукраїнської громадської асоціації "Асоціація спеціалістів в аграрній сфері" у справах № 12/09.2 від 15.11.2005 р., № 15/05.02 від 09.12.2005 р., № 16/05.02 від 09.12.2005 р. та № 17/05.02 від 09.12.2005 р. згідно з якими було проведено реєстрацію права власності, яка в подальшому була скасована за наслідком розгляду адміністративної справи № 4/111-07 (а.с.3-10, т.1, а.с.231, 234-235, т.3, а.с.1-3, т.4, а.с.50, 195-196, 208-210, т.6, а.с.59, 188-189, 192, 217-221, т.7).

Після скасування державної реєстрації права власності у позивача виникла необхідність у визнанні за ним права власності на спірне майно, який в якості правової підстави набуття права власності на нього вказує на договір купівлі-продажу від 30.11.2001р. укладений з приватним малим підприємством "Світоч" (ліквідоване 11.06.2003 р., тобто на момент подачі даного позову до суду та розгляду справи третейським судом - довідка ГУС в Івано-Франківській області від 21.11.2014 р. № 04.2-03/2-492/1010, а.с.132, т.2), яке в свою чергу придбало його згідно договору купівлі-продажу від 20.12.1996р. у спільного малого підприємства-товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецький райсількомунгосп" (перереєстрованого в ТОВ "Чернівецький райсількомунгосп" - довідка ГУС у Вінницькій області від 10.11.2014 р. № 12-08/1754, а.с.109, т.2), а останнє набуло спірне майно у колективного сільськогосподарського підприємства "Зоря" за договором купівлі-продажу від 04.11.1996р., який було схвалено загальними зборами колективного сільськогосподарського підприємства "Зоря" 20.12.1996р.

Предметом позову являється вимога позивача про визнання права власності на наступні об'єкти:

1) приміщення хлібопекарні (цех з ґанками), 1970 року, площею 431,3 кв.м., позначені літерами 1, 1а, 1б, що розташовані за адресою вул.Кірова, 2б в с.Володіївці Чернівецького району Вінницької області з обладнанням хлібопекарні, 1993 року та печі хлібопекарні1996 року (відповідачем являється Володіївецька сільська рада).

2) нежитлові будівлі, розташовані за адресою Вінницька область, Чернівецький район, с.Володіївці, вул.Девляшека, 5, що складається з будівлі складу № 1 - зерноскладу літ. "А", 1989 року, загальною площею 1053,5 кв. м. (відповідачем являється Спілка (об'єднання) громадян-співвласників майна реорганізованого КСП "Зоря").

3) нежитлова будівля, розташована за адресою Вінницька область, Чернівецький район, с.Володіївці, вул.Девляшека, 1, що складається з будівлі корівника МТФ № 1, літ. "А", прибудови літ. "А", 1989 року, загальною площею 1728,0 кв.м. (відповідачем являється ПМП "Ювасер").

4) нежитлові будівлі, розташовані за адресою Вінницька область, Чернівецький район, с.Володіївці, вул.Колгоспна, буд.6-д, що складається зі складу-навісу, літ."А", 1993 року, загальна площа 2 552,6 кв.м. (відповідачем являється ТОВ "Комінтерн-ВВ").

5) нежитлові будівлі, розташовані за адресою Вінницька область, Чернівецький район, с.Володіївці, вул.Колгоспна, буд.6-д, що складається зі складу літ."Б", ганку літ."Б", загальною площею 141,9 кв.м. (відповідачем являється ТОВ "Комінтерн-ВВ").

6) нежитлова будівля, розташована за адресою Вінницька область, Чернівецький район, с.Володіївці, вул.Колгоспна, буд.6-є, що складається з будівлі гаражу, кузні-плотні, літ. "А", 1910 року, загальною площею 184,8 кв.м. (відповідачем являється ТОВ "Комінтерн-ВВ").

7) нежитлова будівля, розташована за адресою Вінницька область, Чернівецький район, с.Володіївці, вул.Колгоспна, буд.6-г, що складається з будівлі складу-навісу для зерна літ. "А", складу літ. "А1", ганку літ. "А", загальною площею 240,1 кв.м. (відповідачем являється ТОВ "Комінтерн-ВВ").

8) приміщення розташоване за адресою вул.Колгоспна, 8 в с.Володіївці Чернівецького району Вінницької області, площею 142,0 кв. м., позначене літерою "А", 1976 року (відповідачем являється Володіївецька сільська рада).

9) нежитлова будівля, розташована за адресою Вінницька область, Чернівецький район, с.Володіївці, вул.Колгоспна, буд.6-в, що складається з будівлі телятника, літ. "А", 1934 року, площею 690,3 кв.м. (відповідачем являється ТОВ "Комінтерн-ВВ").

10) приміщення нежитлової будівлі олійні, 1993 року, площею 318,9 кв.м., позначене літ. "А", розташоване за адресою вул.Зелена, 2 а в с. Володіїці Чернівецького району Вінницької області, вартістю 21625,00 грн та олійні: комплект по переробці соняшника, 1993 року, вартістю 3 809,00 грн., шелушильна машина, 1995 року, вартістю 1 719,00 грн (відповідачем являється Володіївецька сільська рада) (а.с.3-10, т.1, а.с.194-197, т.2, а.с.91-92, т.6).

В якості нормативного правового обґрунтування заявленого позову позивач посилається на положення ст. ст. 26, 48, 49 Закону України "Про власність", ст. ст. 47, 86, 94, 95, 128, 224, 225 ЦК УРСР, ст. ст.15, 16, 328, 334, 392 ЦК України, тощо.

Відповідно до ч. 4 ст.13 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з положеннями ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Захист цивільних прав та інтересів забезпечується застосуванням, передбачених Цивільним і Господарським кодексами України, способів захисту.

Статтею 16 цього ж Кодексу унормовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб усуває негативні наслідки порушення його прав.

Підтвердження в суді права власності або іншого речового права на майно, що складає предмет спору, здійснюється за допомогою спростування у суді установлених фактів або шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншому речовому праві.

Відповідно до приписів ст.392 ЦК України, якою позивач обгрунтовує заявлений позов власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вказана стаття знаходиться в розділі 29 ЦК України "Захист права власності", тобто, стосується випадків, коли існуюче, належно набуте від попереднього власника та належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в особи документів, що засвідчують належність їй такого права, у зв'язку з їх втратою.

Таким чином, відповідний позов пред'являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав та підтверджується належними та допустимими доказами. З цим кореспондується стаття 11 Цивільного кодексу України, яка визначає підстави виникнення цивільних прав та обов'язків.

Зі змісту ст. 392 ЦК України видно, що позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності, у зв'язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів, наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними, а метою подання позову про визнання права власності є усунення невизначеності у суб'єктивному праві, належному особі щодо індивідуально визначеного майна.

Таким чином, захист права власності шляхом його визнання в судовому порядку можливий за наявності одночасно двох умов: по-перше, це підтвердження в судовому порядку своїх прав на майно шляхом подання належних і достатніх доказів, які достеменно підтверджують факт набуття права власності на законних підставах, і, по-друге, вичерпне спростування доводів третіх осіб, які оспорюють або не визнають право власності позивача.

Отже, у випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Тобто підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до статті 392 ЦК України є оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна. Відтак, до предмету доказування за позовом про визнання права власності входить встановлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірне майно.

Позивачем у позові про визнання права власності являється особа, яка вже є власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майно, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Отже, сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, що мають юридичну заінтересованість у результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов'язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів.

Главою 24 ЦК України унормовано набуття права власності.

Приписами статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, з огляду на те, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав чи в який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України (постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: від 18.02.2015 р. у справі № 6-244цс14; від 24.06.2015 р. № 6-318цс15).

Як встановлено апеляційним судом, позивач в якості підстави набуття права власності на майно посилається на договір купівлі-продажу від 30.11.2001р., який укладений з приватним малим підприємством "Світоч" предметом якого являється спірне майно, яке за твердженням позивача вибуло з володіння КСП "Зоря" на підставі договору від 04.11.1996р., укладеного з ТОВ "Чернівецький райсількомунгосп", а тому не могло бути включено до пайового фонду.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з даними доводами позивача, оскільки надані в їх підтвердження докази не підтверджують факт набуття позивачем спірного майна у власність та не спростовують правомірності набуття цього ж майна у власність відповідачами виходячи із таких встановлених судом обставин.

24.11.1992р. на загальних зборах членів колгоспу ім. Кірова було прийнято рішення про реорганізацію колгоспу в колективне сільськогосподарське підприємство "Зоря" ( а.с.152, т.5).

Згідно п. 1.4 статуту КСП "Зоря" підприємство є правонаступником бувшого колгоспу (а.с.89-103, т.3).

Пунктом 4.1 статуту КСП "Зоря" визначено, що земля, все майно підприємства належить на праві спільної часткової власності його членам, а підприємству на праві повного господарського відання.

11.12.1999р. відбулись загальні збори членів КСП "Зоря" на яких, з поміж іншого, прийнято рішення про недовіру голові правління ОСОБА_7 та звільнення його із займаної посади, обрання головою КСП "Зоря" ОСОБА_8, обрання правління та ревізійної комісії КСП "Зоря" і створення комісії по реформуванню тощо (а.с.62-70, т.3).

Згідно протоколу зборів уповноважених і запрошених членів КСП "Зоря" від 26.02.2000р. вирішено створити на базі реорганізованого КСП "Зоря" - сільськогосподарський виробничий кооператив "Надія", як його правонаступника (а.с.141-145, т.2).

26.02.2000р. відбулись установчі збори учасників СВК "Надія" на яких прийнято рішення про створення СВК "Надія" шляхом перетворення з КСП "Зоря", затверджено статут кооперативу, статутний фонд підприємства у розмірі 6 400 грн., обрано лічильну комісію, голову правління, членів правління, спостережну раду і ревізійну комісію (а.с.35-61, т.3, а.с.165-177, т.5).

Згідно з п. 1.1 статуту СВК "Надія" кооператив є правонаступником КСП "Зоря" з дня припинення його діяльності та до нього переходять всі майнові права і обов'язки реорганізованого підприємства (а.с.22-34, т.3). Кооператив є власником будівель, споруд, грошей, майнових внесків його членів, виготовленої ним продукції, доходів, одержаних від її реалізації та іншої діяльності, передбаченої статутом кооперативу, а також майна придбаного на підставах, не заборонених законом (п.6.1.1 статуту).

Крім цього, зборами уповноважених і запрошених членів КСП "Зоря" від 26.02.2000р. прийнято рішення про затвердження звіту по реформуванню КСП, роботу комісій по розпаюванню землі і майна, його інвентаризації, звільнення з посади голови КСП "Зоря" ОСОБА_7, обрання головою КСП "Зоря" ОСОБА_8, затвердження переліку майна по КСП "Зоря", затвердження переліку, розміру, вартості та складу майнового і земельного фонду КСП, розміру індивідуальних майнових і земельних паїв членів КСП, затвердження списку об'єктів соціальної сфери КСП, які передаються на баланс Володіївецької сільської ради, тощо (а.с.157, т.3).

Відповідно до акту приймання-передачі основних засобів від 26.02.2000р. передано на баланс Володівецької сільської ради майно на суму 2 940 284 грн, в т.ч. і об'єкти нерухомого майна, які являються об`єктами спору, а саме: мельниця з лінією обробки, шелушильна машина, комплект по переробці соняшника, олійня (ангар) будівля, піч, хлібопекарня, тістомісильна машина, адмінбудинок - пункти 33-39 акту (а.с.250-251, т.1, а.с.147-149, т.2, а.с.158-159, т.3, а.с.133, т.4, а.с.55-57, т.9).

28.02.2000р. Володіївецькою сільською радою прийнято рішення 10 сесії 23 скликання про прийняття у власність територіальної громади об'єктів соціальної інфраструктури КСП "Зоря"(а.с.156, т.3).

26.02.2000р. загальними зборами співвласників прийнято рішення про обрання уповноваженого та спостережної ради, а також про укладення договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, який підписано 1 501 співвласником майнових паїв (а.с.90-92, т.2, а.с.16-60, т.4, а.с.106-109, т.6).

01.03.2000р. між спілкою та СВК "Надія" укладено договір безоплатного користування основними засобами строком до 31.12.2005р., який в подальшому було продовжено, згідно додаткової угоди від 28.12.2005р. до 31.12.2007р. (а.с.160-161, 165, т.3, а.с.61-63, т.4, а.с.58, т.9).

Рішенням загальних зборів співвласників майна від 10.03.2001р. вирішено створити комісію по організації вирішення майнових питань, яка займеться уточненням структури пайового фонду, проведенням її інвентаризації, складенням плану розподілу пайового фонду з визначенням розміру майнового паю кожного члена КСП "Зоря" в грошовому виразі, а також створити спілку (об'єднання) громадян-співвласників майна реорганізованого КСП "Зоря", затвердити її статут та обрати голову спілки (а.с.148-154, 197-200, 216-221, т.1, а.с.166-167, т.3, а.с.66-71, т.4, а.с.41-46, т.7).

Рішенням загальних зборів співвласників від 22.05.2001р. вирішено погодити результати роботи комісії по інвентаризації майна пайового та резервного фонду, кредиторської та дебіторської заборгованості станом на 22.05.2001р. (а.с.72, т.4).

Рішенням загальних зборів пайовиків реформованого КСП "Зоря" від 26.05.2001р. затверджено положення про паювання, переліки і вартість активів і пасивів реорганізованого КСП, акт розрахунку пайового фонду, структуру пайового фонду, план розрахунку пайового фонду, переліки майна (соціальної сфери; пайового фонду на суму 1 686 000 грн; яке не підлягає паюванню; кредиторської заборгованості), список осіб, які мають право на майновий пай в кількості 1 501 особи, а також прийнято рішення про внесення змін до договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності 2000 року, тощо (а.с.194-195, 222-225, 253-254, т.1, а.с.134-136, 150-154, 158-170, т.2, а.с.17-20, 162-164, 168-170, т.3, а.с.63-65, 75-132, т.4, а.с.161-163, т.5).

Володіївецькою сільською радою виписані, зареєстровані та видані свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у відповідності до затвердженого списку осіб, які мають право на майновий пай, що підтверджується книгами реєстрації свідоцтв про право власності на майновий пай (а.с.224-230, т.4, а.с.236-250, т.7, а.с.1-250, т.8, а.с.1-36, т.9).

Рішенням загальних зборів пайовиків реформованого КСП "Зоря" від 09.06.2001р. вирішено припинити роботу комісії по розпаюванню майна, яка подана на затвердження загальних зборів 26.05.2001р. підготовлені нею документи, обрати членів комітету громадян-співвласників та ревізійної комісії та надати СВК "Надія" цілісним майновим комплексом в безоплатне користування майно спілки (а.с.246-247, т.1, а.с.73-74, т.4).

21.12.2006р. господарським судом Вінницької області було порушено провадження у справі № 5/500-06 за заявою Могилів-Подільської ОДПІ, Управління ПФУ у Чернівецькому районі Вінницької області про визнання банкрутом СВК "Надія" (а.с.228, т.2, а.с.1-2, т.1 справи №5/500-06).

Після затвердження ухвалою від 17.04.2007 р. реєстру вимог кредиторів 29.05.2007р. було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (а.с.224-225, 227, т.2, а.с.129-130, 141-142, т.2 справи № 5/500-06).

Під час ліквідаційної процедури ліквідатором, з поміж іншого, було проведено інвентаризацію майна, його оцінку та подальшу реалізацію, що підтверджується звітами арбітражного керуючого, звітами з незалежної оцінки, інвентаризаційними описами, договорами купівлі-продажу (а.с.219-223, т.2, 47-58, т.7, а.с.2-4, 61-63, 68-78, 94-151, т.3, а.с.1-65, 114-127, 134-188, т.4 справи № 5/500-06).

Ухвалою суду від 04.11.2008р. затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, СВК "Надія" як юридичну особу ліквідовано, яку виключено 24.11.2008 р. з ЄДРПОУ (а.с.217, т.2, а.с.200-203, т.4 справи № 5/500-06).

05.07.2007р. виконавчим комітетом Володівецької сільської ради прийнято рішення №25 про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна за СВК "Надія" та спілкою співвласників майна реформованого КСП "Зоря". Державна реєстрація права власності проведена 01.08.2011р., зокрема за спілкою зареєстровано право власності на будівлю складу №1 - зерноскладу літ. "А", 1989 року, загальною площею 1053,5 кв. м. та будівлю корівника МТФ № 1, літ. "А", прибудови літ. "А", 1989 року, загальною площею 1728,0 кв.м. (а.с.29-30, 82-83, 137, т.2, а,с.117-118, 198-199, т.6).

Рішенням комітету спілки співвласників майна реорганізованого КСП "Зоря" від 03.10.2007р. майно належне членам спілки передано ТОВ "Комінтерн-ВВ", ПМП "Ювасер", СФГ "Добробут-БСГ", КП "Подільська Зоря" в оренду та схов (а.с.134-147, т.4).

03.10.2007р. між спілкою та ТОВ "Комінтерн-ВВ" укладено договори оренди майна (а.с.155-172, т.4).

03.10.2007р. між спілкою та ПМП "Ювасер" укладено договір схову майна, 03.09.2010р. договір оренди та договір схову майна, 03.01.2013р. договір схову майна (а.с.173-191, т.4, а.с.200-207, т.6).

В зв'язку з придбанням ТОВ "Комінтерн-ВВ" та ПМП "Ювасер" майнових паїв у співвласників після їх звернення про виділення майна в натурі на суму придбаних паїв рішенням комітету спілки від 22.12.2009р. та від 03.10.2012р. було надано згоду на надання заявникам майна, згідно переліку, в т.ч. яке відноситься до об`єкту спору (а.с.97-104, 107, 138-140, т.2, а.с.222-226, т.3, а.с.148-154, 192-223, т.4, а.с.228-249, т.3, а.с.1-41, 76-234, т.4 справи № 902/1681/14).

13.12.2012р. рішенням виконавчого комітету Володіївецької сільської ради №40 оформлено право власності ТОВ "Комінтерн-ВВ" та ПМП "Ювасер" на виділене їм спілкою майно з одночасним погашенням свідоцтва на право власності спілки на будівлю корівника МТФ № 1 (а.с.80-81, 106, т.2, а.с.221, т.3, а.с.2-15, т.5, а.с.221-223, 231-240, т.6, а.с.91-97, т.7, а.с.45-52, т.9).

За результатами дослідження документів, які стосуються процедури паювання майна КСП "Зоря" оригінали яких оглядались в судових засіданнях судом першої інстанції достовірно встановлено, що спірне майно було розпайовано між 1 501 співвласником, які мали право на майновий пай.

Зокрема, судом встановлено, що частина спірного майна була включена до переліку майна пайового фонду та переліку майна на суму кредиторської заборгованості, які були затверджені рішеннями загальних зборів співвласників 26.05.2001р. під інвентарними номерами № №503, 505, 506, 604, 656, 701, 721 (корівник, склади, телятник, кузня-плотня), а інша частина спірного майна була передана на баланс Володіївецької сільської ради в якості об'єктів соціальної сфери за актом від 26.02.2000р. (адмінбудинок, млин, пекарня та олійня з обладнанням).

Правомірність проведеного паювання між членами реформованого КСП "Зоря" також відображено в листах ГУ сільського господарства і продовольства Вінницької обласної державної адміністрації від 04.06.2004 р. та від 01.08.2004 р. (а.с.239-242, т.2).

Із матеріалів справи слідує, що Володіївецька сільська рада, спілка співвласників майна реформованого КСП "Зоря", ТОВ "Комінтерн-ВВ" та ПМП "Ювасер" набували права власності на майно, яке було включено до пайового фонду та майна соціальної сфери.

Суд зауважує, що процедура паювання, яка передбачала інвентаризацію майна розпочалась з рішення прийнятого на загальних зборах членів КСП "Зоря" 11.12.1999р., а переліки пайового фонду було затверджено рішенням загальних зборів співвласників 26.05.2001р., тобто до укладення договору від 30.11.2001р., який надав позивач в обгрунтування заявленого позову.

Твердження позивача про те, що майно вибуло з володіння КСП "Зоря" в 1996 році на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.1996р. з ТОВ "Чернівецький райсількомунгосп" судом не приймаються до уваги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.86 ЦК УРСР (в редакції на момент укладення договору від 04.11.1996 р.) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Усі форми власності є рівноправними. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Статтею 112 ЦК УРСР (в редакції на момент укладення договору від 04.11.1996 р.) визначено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Частиною 1 ст.113 ЦК УРСР (в редакції на момент укладення договору від 04.11.1996р.) врегульовано, що володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом.

Статтею 128 ЦК УРСР (в редакції на момент укладення договору від 04.11.1996р.) унормовано, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Згідно з ч.1 ст.7, ч.2 ст.8 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" (в редакції на момент укладення договору від 04.11.1996р.) майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Відповідно до ч.1 ст.2, ч.2 ст.30 Закону України "Про власність" (в редакції на момент укладення договору від 04.11.1996р.) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном, а право колективної власності здійснюють вищі органи управління власника (загальні збори, конференції, з'їзди тощо).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що правомірність виникнення права власності на підставі договору від 04.11.1996р. у ТОВ "Чернівецький райсількомунгосп" в даному випадку слід пов'язувати із наявністю відповідного рішення загальних зборів членів КСП "Зоря" та реальної передачі майна від власника набувачу з урахуванням умов договору, що регламентують порядок набуття права власності на придбане майно.

Водночас укладення договору від 04.11.1996р. передувало в часі прийняттю рішення загальними зборами 20.12.1996р.

При цьому, в матеріалах справи містяться докази щодо порушення кримінальної справи №06310068 за фактом незаконного відчуження колективного майна КСП "Зоря" (лист від 02.11.2009 р. № 1608, протокол виїмки від 02.12.2007 р., а.с.228, т.1, а.с.37-38, т.9).

Однак, на запит суду першої інстанції від слідчого відділення Чернівецького РВ УМВС України у Вінницькій області та прокуратури Чернівецького району Вінницької області надійшли відповіді про відсутність інформації щодо вказаної кримінальної справи (а.с.198, 2000, т.5).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що зміст договору від 04.11.1996р. свідчить про те, що оплата за придбані об'єкти здійснюється покупцем у безготівковому порядку шляхом банківського переказу грошових коштів на банківський рахунок продавця, який зобов'язаний на умовах визначених у цьому договорі передати предмет договору покупцю у користування, право власності виникає в момент остаточного розрахунку - п.п.2.2, 3.1 договору суперечить змісту рішення загальних зборів від 20.12.1996р. на яких передбачалось передати майно підприємства в рахунок погашення існуючої заборгованості перед ТОВ "Чернівецький райсількомунгосп" (а.с.19-20, т.1).

Матеріали справи не містять доказів проведення розрахунків ТОВ "Чернівецький райсількомунгосп" за договором від 04.11.1996р. чи зміни порядку проведення розрахунків та набуття права власності набувачем, а також належних та допустимих доказів передачі майна від КСП "Зоря" до ТОВ "Чернівецький райсількомунгосп", що з врахуванням умов договору свідчить про те, що у ТОВ "Чернівецький райсількомунгосп" не виникло право власності на спірне майно та те, що вказане майно не вибуло з володіння КСП "Зоря".

Наданий позивачем акт від 20.12.1996р. про передачу майна від КСП "Зоря" до ТОВ "Чернівецький райсількомунгосп" оцінюється судом критично, оскільки суду першої інстанції не надано його оригінал огляд якого, з врахуванням пояснень голови ліквідаційної комісії ТОВ "Чернівецький райсількомунгосп" про відсутність у нього будь-яких письмових доказів в зв'язку із закінченням терміну їх зберігання, являвся необхідним для встановлення автентичності останнього (а.с.4, т.4, а.с.137, т.6).

Відсутній також в матеріалах справи акт передачі майна та докази проведення розрахунку за майно згідно договору від 20.12.1996р. укладеного між ТОВ "Чернівецький райсількомунгосп" та ПМП "Світоч", умови якого щодо проведення розрахунку в безготівковому порядку та набуття права власності набувачем після проведення таких розрахунків аналогічні умовам договору від 04.11.1996 р. (а.с.21, т.1).

Таким чином, за відсутності доказів виконання сторонами договору від 04.11.1996р. та від 20.12.1996р. суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що укладаючи договір від 30.11.2001р. ПМП "Світоч" не було власником відчужуваного майна, а тому набуття права власності на спірне майно ПСП "Господар-Плюс" не є правомірним.

Дослідивши річний звіт КСП "Зоря" за 1996 рік наданий на вимогу суду архівним відділом Чернівецької РДА судом першої інстанції вірно встановлено, що в ньому зафіксовано вибуття основних засобів за звітний період на суму 165 000 грн, а незавершеного будівництва на суму 148 000 грн, в той час, як сума договору від 04.11.1996р. становить 200 529 грн (а.с.140-157, т.7).

При цьому, навіть якщо взяти до уваги твердження позивача на те, що у вказаному звіті відображено також і об'єкти незавершеного будівництва до яких віднесено навіс для техніки №2 металевий залишкова вартість якого становить 18725 грн., який являвся предметом договору то можна дійти висновку про те, що різниця між основними засобами та незавершеним будівництвом у звіті в такому випадку буде значною та складатиме 16 804 грн. (200 529 - 18 725 - 165 000).

Інформація у вказаному звіті спростовує відомості вказані в листі КСП "Зоря" від 03.10.1997 р. №554.

Надана позивачем довідка КСП "Зоря" від 03.11.1999р. №231 з долученим до нього переліком основних засобів за підписом голови КСП "Зоря" ОСОБА_7 із врахуванням наведеного вище, а також за відсутності доказів її надіслання та реєстрації управлінням сільського господарства Чернівецького району Вінницької області, як і баланси КСП "Зоря" за 1999 та 2000 роки, які не містять відміток про їх реєстрацію органами статистики, а баланс за 2000 рік не містить і відбитку печатки КСП "Зоря" не можуть слугувати належними доказами обставин відсутності спірного майна на балансі КСП "Зоря" станом на 1999 рік (а.с.71-88, т.3, а.с.47-65, т.5, а.с.139-152, т.6).

До того ж слід вказати, що в період з 12.02.1999р. по 31.12.1999р. ОСОБА_7 перебував на посаді начальника управління агропромислового комплексу райдержадміністрації, що підтверджується довідкою Чернівецької РДА від 06.04.2015р. № 01-21-1018 з огляду на що, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність повноважень в особи, яка складала вказані документи (а.с.218, т.3).

До правомочностей власника відноситься право володіння, користування та розпорядження майном. В судовому засіданні апеляційної інстанції представники позивача наполягали на доводах щодо фактичного вступу у правомочності власника після укладення договору купівлі-продажу, однак не могли пояснити суду яким чином майно вибуло з їх фактичного користування та володіння до відповідачів по справі.

Посилання позивача на те, що спірне майно зайняте відповідачами самовільно з приводу чого позивач неодноразово звертався в правоохоронні органи не підтверджено жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України (заяви до правоохоронних органів, результати розгляду вказаних заяв (листи, постанови, протести, приписи, тощо).

Включення позивачем спірного майна на баланс, на чому він наголошував, не змінює власника цього майна та не свідчить про наявність правових підстав для виникнення у нього права власності на останнє.

При цьому, судом першої інстанції правомірно враховано п. 9 листа Вищого арбітражного суду України від 31.01.2001р. № 01-8/98 "Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом" в якому з поміж іншого вказано, що арбітражним судам слід також виходити з того, що перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Наданий позивачем баланс ПСП "Господар-Плюс" за 2001 рік та фіксування відображених у ньому показників в сукупності із встановленою судом хронологією розвитку спірних правовідносин та доводів поданих позивачем в обгрунтування заявленого позову у порівнянні з даними відображеними в балансах, які надав на вимогу суду архівний відділ Чернівецької РДА являються суперечливими.

Так, позивачем надано суду інвентарні картки на спірне майно, які заповнені ним 13.12.2001р., а в балансі за 2001 рік відображено на початок звітного періоду основні засоби залишковою вартістю 29 000 грн., а на кінець звітного періоду вартістю 297 000 грн., в той час як в звітах про наявність та рух основних засобів за 2002, 2003 роки наданих архівним відділом Чернівецької РДА відображено протягом звітних періодів (як на початок так і на кінець) вартість основних засобів в розмірі лише 29 000 грн. в той час як згідно балансу наданого ГУС у Вінницькій області станом на 31.12.2005 р. відображено на початок звітного періоду основні засоби залишковою вартістю 105 000 грн., а на кінець звітного періоду вартістю 187 000 грн. в той час як згідно договору від 30.11.2001 р. вартість придбаного майна складає 200 529 грн., а згідно довідки № 12/11-1 від 12.11.2015 р. ПСП "Господар-Плюс" балансова вартість майна станом на 01.10.2015р. становить 200 529 грн., а залишкова 123 011 грн. (а.с.21-26, 120-136, т.6, а.с.6-7, 60, 77, т.7).

Посилання позивача на недоліки в оформленні документів при проведенні паювання реформованого КСП "Зоря" не спростовують правомірності процедури паювання та віднесення спірного майна до пайового фонду, оскільки неналежність підписів певним пайовикам не підтверджена належними доказами (зокрема висновком судової почеркознавчої експертизи про призначення якої не заявлялось клопотань), а відтиск печатки сільської ради іншого зразка, якими посвідчувались певні документи (протоколи, списки, переліки тощо) не може свідчити про їх недійсність при наявності підписів та ідентифікуючих ознак осіб, які вказані документи складали та підписували із врахуванням кількості членів реформованого КСП "Зоря", які брали участь у таких зборах.

В матеріалах справи на момент прийняття даного рішення відсутні докази оскарження та визнання недійсними в судовому порядку рішень, які приймались на загальних зборах співвласників, в т.ч. і щодо неправомірного включення спірного майна до пайового фонду тощо.

Також матеріали справи не містять доказів звернення в правоохоронні органи з приводу підробки документів, якими оформлялось проведення процедури паювання.

До того ж слід зауважити, що остаточне формування пайового фонду та затвердження результатів інвентаризації затверджувалось рішенням загальних зборів від 26.05.2001р.

Прийняття Володіївецькою сільською радою рішення 29.06.2007р. №66 про присвоєння назви вулиці Девляшека в с.Володіївці та реєстрація відповідачами права власності при наявності накладеного 20.08.2006р. прокуратурою арешту також не спростовує правомірності процедури паювання та віднесення спірного майна до пайового фонду, оскільки реєстрація права є вторинною від підстав його виникнення.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом встановлено з чим погоджується апеляційний суд, що вимога позивача заявлена до ТОВ "Комінтерн-ВВ" про визнання права власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою Вінницька область, Чернівецький район, с.Володіївці, вул.Колгоспна, буд.6-є, що складається з будівлі гаражу, кузні-плотні, літ. "А", 1910 року, загальною площею 184,8 кв.м. є безпідставною з огляду на такі обставини.

Як вбачається із договору від 30.11.2001р., яким позивач обгрунтовує позов в п. 7 переліку майна визначено кузню-плотню 1910 року, яка як вбачається увійшла до переліку майна кредиторської заборгованості (інв. № 503) в той час як ТОВ "Комінтерн-ВВ" набуло у власність гараж (інв.№ 656 переліку пайового фонду) .

Судом встановлено, що плотня-кузня 1910 року зафіксована в інвентаризаційному описі № 3 (інв.№ 503), який складався ліквідатором СВК "Надія" (а.с.124, т.4 справи № 5/500-06).

Виходячи із звіту з незалежної оцінки нежитлових будівель СВК "Надія" станом на 06.08.2007р. площа забудови кузні-плотні становить 272 кв.м., а загальна площа 252 кв.м. (а.с.156, т.4 справи 5/500-06).

Таким чином, оскільки вказана кузня-плотня є відмінною від майна, яке ТОВ "Комінтерн-ВВ" набуло у свою власність, нею не користується, тому в даному випадку останнє не є належним відповідачем щодо вказаного майна, що є самостійною підставою для відмови в позові в цій частині.

Суд першої інстанції правомірно не застосував при вирішенні спору строк позовної давності, оскільки за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вказана позиція відображена в п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими. Апеляційним судом не встановлено порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, а тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства "Господар-Плюс" на рішення господарського суду Вінницької області від 21.12.15 р. у справі № 902/1293/14 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Філіпова Т.Л.