КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. Справа№ 910/29755/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

При секретарі судового засідання Богатчук К.І.

від представників сторін :

від позивача - Капля А.С.

від відповідача - Бортник Л.В.

від третьої особи - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на рішення господарського суду міста Києва від 28.01.2016 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА

Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство

"Іллічівське"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4

про стягнення 4 021,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 по справі №910/29755/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" передано колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Сітайло Л.Г., судді Калатай Н.Ф., Баранець О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 призначено 22.03.2016.

Розпорядженням від 21.03.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 21.03.2016, в зв'язку з перебуванням судді Баранця О.М., який не є головуючим суддею, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Сітайло Л.Г. судді: Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016, колегією суддів в зазначеному складі, прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до свого провадження

В судове засідання 22.03.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник третьої особи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник третьої особи повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2016.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2016.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

24 квітня 2013 року між позивачем (страховик) та ОСОБА_5 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № CON/VES/CASC0321/05AB (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору позивачем застраховано майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням та/або користуванням та/або розпорядженням застрахованим транспортним засобом автомобілем НОМЕР_1.

Місцевим господарським судом встановлено, що 06.08.2013 в м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Деу ланос" та автомобіля "Деу ланос" (державний № НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_4, в результаті якої транспортні засоби одержали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Личаківського районного суду м. Львова від 04.12.2013 по справі № 3/463/1528/13 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, що спричинило вищезгадану дорожньо-транспортну пригоду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на підставі страхового акту №1.002.13.09917/VESKO31027, розрахунку страхового відшкодування та рахунку №СФ-003395 від 23.08.2013, виплатив страхувальнику страхове відшкодування на загальну суму 17 987,06 грн.

Місцевим господарським судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність страхувальника наземного транспортного засобу "Деу", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована відповідачем, згідно з полісом № АС/0102828 (ліміт по майну становив 50 000 грн., а франшиза - 510 грн.).

Так, 01.04.2014 позивач надіслав відповідачу заяву № 2529/26ув про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 17 987,06 грн.

14 серпня 2014 року відповідач перерахував позивачу частину страхового відшкодування в сумі 13 455,86 грн.

В зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача 4021,20 грн. (17 987,06 грн.- 510 грн. - 13 455,86 грн.).

Положеннями ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується на підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд, з посиланням на ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з якою " .... у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством,...". виходив з того, що матеріали справи не містять доказів здійснення позивачем належної оцінки шкоди, відповідно до вимог пункту 22.1 статті 22 Закону, не надано доказів того, що для відновлення попереднього стану пошкодженого автомобіля НОМЕР_1, що мав певну зношеність, були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів.

Такого висновку місцевий господарський суд прийшов з врахуванням правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 №6-691цс15.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

В зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Як вбачається з системного аналізу наведених положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що під оціненою шкодою в згаданому законі розуміється шкода, оцінена насамперед страховою компанією.

Преамбулою Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що він регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Проте, за змістом положень ч. 1 ст. 355 ГК України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

В свою чергу у правовідносинах, заснованих на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого. Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за нього.

Таким чином Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулюються інші, відмінні від правовідносин, що виникли у даній справі, приписи цього Закону до даних правовідносин не застосовуються. Згаданий Закон регулює відносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач до таких суб'єктів не належить.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України за наслідками перегляду постанови Вищого господарського суду України від 01.07.2014 по справі №910/17223/13 ( постанова від 04.11.2014).

Спір у даній справі виник в зв'язку зі стягненням виплаченого страхового відшкодування, тобто із правовідносин, які регулюються приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством, а франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком, згідно з договором страхування.

Як вбачається з умов укладеного між позивачем та ОСОБА_5 Договору, підставою для визначення розміру збитку зокрема, є рахунок СТО.

Відповідно до рахунку №СФ-003395 від 23.08.2013, складеного ТзОВ «Велет Авто» на підставі калькуляції №1.002.13.09917 від 30.08.2013 (калькуляція, на підставі якої складено звіт №908/13 від 30.08.2013), вартість ремонту становить 18915,78 грн.

В матеріалах справи наявний звіт №908/13 від 30.08.2013 (складений на підставі калькуляції №1.002.13.09917 від 30.08.2013), згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 складає 20025,55 грн., а з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових становить 16083,19 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що, Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язань страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, адже цей звіт є попереднім оціночним документом й визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Виплативши страхове відшкодування за умовами договору добровільного страхування, страховик набуває права зворотної вимоги до страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в межах фактичних затрат. Така позиція Верховного Суду України, за наслідками перегляду постанови Вищого господарського суду України від 10.12.2014 по справі №910/7163/14 (постанова від 15.04.2015).

Так, в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 №6-691цс15, зокрема зазначено, що, в разі якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Згідно з наявним в матеріалах справи актом виконаних робіт №66650-0913 від 30.09.2013 складений ТзОВ «Велет Авто», вартість запчастин, з врахуванням ПДВ, становить 10137,67 грн., а вартість виконаних робіт - 8778,21 грн. (з врахуванням ПДВ).

При цьому, як в калькуляції №1.002.13.0 від 30.08.2013 так і в акті виконаних робіт №66650-0913 від 30.09.2013 зазначено перелік деталей необхідних для ремонту зокрема, бампер, капот та інші комплектуючи частини.

Як зазначалось вище, позивачем складено страховий акт № 1.002.13.09917/VESKO31027 та розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 17987,06 грн.

Тобто, в даному випадку Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" оцінювало шкоду та здійснило виплату страхового відшкодування відповідно до умов Договору, а розмір страхової виплати погоджено із страхувальником.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги часткову оплату відповідачем суми відшкодування, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача по суті позову, колегією суддів визнано безпідставними та необґрунтованими.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що місцевим господарським судом невірно застосовані норми матеріального права та ненадана належна оцінка доказам наявним в матеріалах справи.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подачу позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене вище, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом не повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, в зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 по справі №910/29755/15 - скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" на рішення господарського суду міста Києва від 28.01.2016 по справі №910/29755/15 задовольнити.

2.Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 по справі №910/29755/15. Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" (01033, м. Київ, вул. Саксаганского, 38 літ. "Б", код 25186738) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код 20474912) суму відшкодування в розмірі 4021 (чотири тисячі двадцять одна) грн. 20 коп., 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору та 1339 (одна тисяча триста тридцять дев'ять) грн. 80 коп. - судового збору за подання апеляційної скарги.

4.Видачу наказів доручити до Господарському суду міста Києва

5.Матеріали справи №910/29755/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай