ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р. Справа № 920/1652/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Потапенко В.І., суддя Гребенюк Н. В. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Белкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 12.03.2016 р.;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№596 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 04.02.2016 р. у справі № 920/1652/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрСумиліфт", м. Суми

до Приватного підприємство "Івушка-Шостка", м. Шостка Сумської області

про стягнення 16 510,23 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УкрСумиліфт" звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до Приватного підприємства "Івушка-Шостка" про стягнення з відповідача 16510,23 грн. заборгованості за договорами на технічне обслуговування і ремонт ліфтів та диспетчерських систем від 29.12.2011 р. № 5 та від 17.04.2014 р. № 4.

Рішенням господарського суду Сумської області від 04 лютого 2016 року у справі № 920/1652/15 (суддя Коваленко О.В.) відмовлено в задоволенні клопотання № 215 від 04.12.2015 р. Приватного підприємства "Івушка Шостка" про застосування позовної давності та в позові відмовлено.

Позивач-Товариство з обмеженою відповідальністю "УкрСумиліфт" подав на зазначене рішення до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування господарським судом першої інстанції при прийнятті рішення обставин, що мають значення для справи, невідповідність викладених у рішенні висновків суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення спору по суті, просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що господарський суд першої інстанції безпідставно мотивував рішення про відмову в позові тим, що матеріалами справи підтверджується невиконання позивачем робіт по технічному обслуговуванню ліфтів у період з 18.02.2013 р. по 17.04.2014 р., а також тим, що договір № 4 від 17.04.2014 р. діє з протоколом розбіжностей, відповідно до якого відповідач проводить оплату виконаних робіт з фактично сплачених за цей період коштів мешканцями будинків, обладнаних ліфтами.При цьому позивач зазначає, що пославшись на наведені обставини, господарський суд першої інстанції не врахував, що договір № 5 від 29.12.2011 р. протоколу розбіжностей не містить і його пунктом 4.1. датою проведення розрахунків визначено 10 число наступного місяця за звітним (п.4.1. Договору), а відповідно до акту звірки розрахунків, наданого позивачем до матеріалів справи, заборгованість відповідача по договору № 5 від 29.12.2011 р. станом на 04.04.2014 р. становила 10838,38 грн. Зважаючи на це, позивач вказує, що з коштів, які надійшли від відповідача після укладення 17.04.2014 р. нового договору на технічне обслуговування ліфтів № 4 в сумі 16198,56 грн. слід зараховувати в рахунок погашення заборгованості за раніш укладеним договором на технічне обслуговування ліфтів № 5 від 29.12.2011 р. 10838,38 грн., і лише надлишок коштів в сумі 5360,18 грн. слід зараховувати у рахунок заборгованості по договору № 4 від 17.04.2014 р.

Окрім цього позивач зазначає на необґрунтоване посилання господарського суду першої інстанції як на доказ виконання протягом періоду з 18.02.2014 р. по 17.04.2014 р. іншим підрядником робіт з технічного обслуговування ліфтів лише на договір від 18.02.2014 р., укладений між відповідачем та ТОВ «СКС Консалд» за відсутності доказів виконання робіт за цим Договором.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 2802 від 14.03.2016 р.) проти її задоволення заперечує, просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, повторно розглянувши справу відповідно до вимог статті 101 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

29 грудня 2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю УкрСумиліфт і Приватним підприємством Івушка-Шостка був укладений договір № 5 на технічне обслуговування та ремонт ліфтів і диспетчерських систем (а.с. 35-37, далі за текстом Договір № 5), відповідно до умов якого відповідач доручає, а позивач приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів і диспетчерських систем на обєктах відповідача відповідно з Додатком № 1, який є невідємною частиною цього договору.

Даний Договір набирає чинності з 01 січня 2012 року та діє до 31 грудня 2012 року (п. 6.1.).

Згідно з п. 6.2. Договору № 5 якщо за два місяці до закінчення терміну дії договору жодна з сторін не заявить про припинення його дії, то договір вважається продовженим ще на один рік.

Враховуючи положення п. 6.2., дію Договору № 5 було пролонговано до 31 грудня 2013 року.

Відповідно до п. 2.1. Договору № 5 вартість робіт у відповідності з узгодженими розрахунками складає 1 964 грн. 20 коп.

17 квітня 2014 року між цими ж сторонами було укладено договір №4 на технічне обслуговування та ремонт ліфтів і диспетчерських систем ( а.с. 10-12, далі за текстом Договір № 4), згідно з умовами якого відповідач доручає, а позивач приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів і диспетчерських систем на обєктах відповідача відповідно з Додатком №1, який є невідємною частиною цього Договору.

Згідно зі статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Зі змісту п.2.1. Договору № 4 вбачається, що щомісячна оплата робіт визначена узгодженням сторін на день його укладення з урахуванням ПДВ і складає 1 243 грн. 55 коп. Відомість визначеної щомісячної суми оплати робіт наведена у Додатку №1, який також є невідємною частиною Договору.

Порядок розрахунків визначений у розділі 4 Договорів № 5 та № 4, а саме: відповідно до пункту 4.1. Договорів № 4 і 5, викладеному у підписаних сторонами протоколах розбіжностей (а.с. 62,64) відповідач замовник перераховує позивачу-виконавцю згідно з актом виконаних робіт до 10 числа наступного за звітним місяцем суму коштів, фактично отриманих замовником у звітному періоді за технічне обслуговування і ремонт ліфтів та диспетчерських систем від населення та з бюджету.

Згідно з пунктом 4.2. Договорів № 4 та № 5 відповідач підписує акт виконаних робіт, засвідчує підпис печаткою і у триденний термін повертає один примірник акта виконаних робіт позивачу.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що він належним чином та в повному обсязі виконував умови Договорів №5 та №4 протягом всього періоду їх дії, але відповідач в порушення взятих на себе зобовязань несвоєчасно та не в повному обсязі перераховував оплату по Договорах № 5 та № 4, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 16 510 грн. 23 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивачем до матеріалів справи надано підписані сторонами акти надання послуг з технічного обслуговування ліфтів, які фактично є актами приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів, за період з квітня 2014 року по серпень 2015 року на загальну суму 24921,79 грн., а саме: ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у квітні 2014 року № 1612 на суму 580,32 грн.(а.с. 31); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у травні 2014 року № 1618 на суму 1243,55 грн. (а.с. 30); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у червні 2014 року № 1651 на суму 1243,55 грн. (а.с. 29); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у липні 2014 року № 1704 на суму 1243,55 грн. (а.с. 28); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у серпні 2014 року № 1729 на суму 1243,55 грн.(а.с. 27); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у вересні 2014 року № 1757 на суму 1616,60 грн.(а.с. 26); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у жовтні 2014 року № 1782 на суму 1616,60 грн. (а.с. 25); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у листопаді 2014 року № 1807 на суму 1616,60 грн.(а.с. 24); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у грудні 2014 року № 1832 на суму 1616,60 грн.(а.с. 23); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у січні 2015 року № 359 на суму 1616,60 грн.(а.с. 22); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у лютому 2015 року № 572 на суму 1616,60 грн.(а.с. 21); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у березні 2015 року № 689 на суму 1616,60 грн.(а.с. 20); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у квітні 2015 року № 806 на суму 1616,60 грн.(а.с. 19); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у травні 2015 року № 939 на суму 1616,60 грн.( а.с.18); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у червні 2015 року № 965 на суму 1584,27 грн. (а.с. 17); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у липні 2015 року № 991 на суму 1616,60 грн.(а.с. 16); ОСОБА_2 наданих послуг з технічного обслуговування ліфтів у серпні 2015 року № 1015 на суму 1616,60 грн.

У період, за який складено зазначені акти - з квітня 2014 року по серпень 2015 року діяв Договір № 4 від 17 квітня 2014 року (а.с. 10-12).

Доказів виконання робіт за Договором № 5 від 29 грудня 2011 р. позивачем надано не було.

В судовому засіданні представник позивача також не міг пояснити, чи складались акти виконаних робіт за Договором № 5 від 29 грудня 2011 р. та на яку суму за цим Договором ці роботи було виконано.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується виконання позивачем та прийняття відповідачем робіт за Договором № 4 від 17 квітня 2014 року на суму 24921,79 грн. за період квітень 2014 року серпень 2015 року.

При цьому, надаючи до позовної заяви ОСОБА_2 прийняття виконаних робіт за квітень 2014 року серпень 2015 року на загальну суму 24921,79 грн., позивач заявив до стягнення заборгованість щодо неоплаченої частини цих робіт на суму 16510,23 грн., не надаючи в порушення п. 5 ч. 2 статті 54 Господарського процесуального кодексу України обгрунтованого розрахунку суми, що стягується із зазначенням того, за які місяці і за якими Актами роботи було частково сплачено відповідачем, а які залишились несплаченими на суму заявленої до стягнення заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити, за який період та відповідно, за якими Актами прийняття виконаних робіт він просить стягнути заборгованість в сумі 16510,23 грн.

Натомість відповідач в обґрунтування своїх заперечень надав платіжні доручення із призначенням платежу «за технічне обслуговування ліфтів», помісячно з серпня 2012 року по серпень 2015 року на загальну суму 18578,05 грн.

Так, за вказаний період відповідачем було сплачено за технічне обслуговування ліфтів на загальну суму 18578,05 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 156 від 04 червня 2014 року на суму 426,20 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за квітень 2014 року»; № 182 від 04 липня 2014 року на суму 1013,26 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за травень 2014 року»; № 214 від 05 серпня 2014 року на суму 1072,74 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за червень 2014 року»; № 242 від 04 вересня 2014 року на суму 1018,48 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за липень 2014 року»; № 269 від 06 жовтня 2014 року на суму 1215,60 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за серпень 2014 року»; № 295 від 04 листопада 2014 року на суму 1020,96 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за вересень 2014 року»; № 330 від 04 грудня 2014 року на суму 111,16 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за жовтень 2014 року»; № 8 від 06 січня 2014 року на суму 1026,55 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за листопад 2014 року»; № 27 від 05 лютого 2015 року на суму 859,27 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за грудень 2014 року»; № 52 від 04 березня 2015 року на суму 808,05 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за січень 2015 року»; № 86 від 07 квітня 2014 року на суму 729,37 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за лютий 2015 року»; № 108 від 12 травня 2015 року на суму 687,45 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за березень 2015 року»; № 128 від 04 червня 2015 року на суму 754,35 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за квітень 2015 року»; № 155 від 23 червня 2015 року на суму 1989,04 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за січень-травень 2015 року»; № 169 від 06 липня 2015 року на суму 1316,76 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за травень 2015 року»; № 206 від 07 серпня 2015 року на суму 1139,32 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за червень 2015 року»; № 231 від 02 вересня 2015 року на суму 1115,97 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за липень 2015 року»; № 275 від 06 жовтня 2015 року на суму 1263,52 грн. із призначенням платежу: «за техобслуговування ліфтів за серпень 2015 року» (а.с. 90-107).

Як було наведено вище, між позивачем та відповідачем було підписано два протоколи розбіжностей до Договорів № 5 та № 4 відповідно 29.12.2011 року та 17.04.2015 року (а.с. 62,64), в яких сторони дійшли згоди про викладення пункту 4.1. Договорів в наступній редакції: Замовник (відповідач) перераховує Виконавцю (позивачу) згідно з ОСОБА_2 виконаних робіт, до 10 числа наступного за звітним місяцем, суму коштів, фактично отриманих Замовником у звітному місяці за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем від населення та з бюджету.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 Господарського кодексу України у разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Як правильно встановлено господарським судом першої інстанції, на виконання зазначених Протоколів розбіжностей позивачем та відповідачем було вчинено відповідні дії: з боку відповідача на адресу позивача надавались відповідні розрахунки оплати за технічне обслуговування ліфтів по факту сплати мешканцями будинків по ПП Івушка Шостка та перераховувались відповідні грошові кошти за наведеними платіжними дорученнями, що повністю відповідають нарахуванням надходжень оплати від населення, які викладені в таблиці (а.с. 129), а позивачем, в свою чергу, не висувались жодні претензії щодо такого порядку виконання зобовязання та приймалося його виконання з боку відповідача таким чином.

Крім цього, доказами належного виконання своїх обовязків по спірних Договорах з урахуванням протоколів розбіжностей, підписаних сторонами шляхом вирахування сум оплат мешканцями будинків, обладнаних ліфтами, за роботи з технічного обслуговування та ремонту ліфтів і диспетчерських систем, яке проводилось, виходячи зі складової затвердженого органом місцевого самоврядування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є: перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по вул. Прорізна, 12,; Рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 165 від 27.05.2009 р., № 328 від 29.09.2011 року, № 395 від 30.12.2013 р., №211 від 29.08.2014 р. (а.с.171-184).

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 16 510 грн. 23 коп. за Договрами № 4 та № 5 є безпідставними, необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначеного висновку господарського суду першої інстанції, оскільки ґрунтуються на безпідставному твердженні про відсутність протоколу розбіжностей до договору № 5 від 29.12.2011 р., копія якого наявна у матеріалах справи ( а.с. 62), а також на необхідності зарахування сплачених відповідачем сум по Договору № 4 в рахунок заборгованості за раніш укладеним Договором № 5, виконання робіт за яким, як було зазначено вище, не підтверджується відповідними Актами, а надані до позову ОСОБА_2 за період квітень 2014 р. по серпень 2015 р. стосуються Договору № 4.

Окрім цього доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого посилання господарського суду першої інстанції як на доказ виконання протягом періоду з 18.02.2014 р. по 17.04.2014 р. іншим підрядником робіт з технічного обслуговування ліфтів лише на договір від 18.02.2014 р., укладений між відповідачем та ТОВ «СКС Консалд» за відсутності доказів виконання робіт за цим Договором також не спростовують висновок суду про відмову в позові, оскільки у вказаний період між сторонами у даній справі були відсутні договірні правовідносини з технічного обслуговування ліфтів, тоді як було наведено вище, надані до позову на підтвердження заборгованості відповідача ОСОБА_3 виконаних робіт стосуються іншого періоду квітень 2014 р. серпень 2015 року , в який діяв Договір № 4 від 17.04.2014 р. Тобто обставини щодо виконання протягом періоду з 18.02.2014 р. по 17.04.2014 р. іншим підрядником робіт з технічного обслуговування ліфтів не впливають на відсутність підстав для задоволення позову у даній справі.

Безпідставним є посилання позивача в апеляційній скарзі як на доказ заборгованості відповідача по договору № 5 від 29.12.2011 р. станом на 04.04.2014 р. в сумі 10838,38 грн. на акт звірки розрахунків (а.с. 33), який ним було надіслано відповідачу (докази надсилання на а.с. 34), але останнім не здійснено його підписання із внесенням своїх даних щодо розрахунків сторін.

ОСОБА_2 не є належним та допустимим доказом по справі через те, що в ньому зазначено, що його складено за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. за договором б/н від 29.12.2011 р., тобто договором, який не зазначено в підставах позову та не додано до матеріалів справи, та окрім цього в цьому ОСОБА_2 не зазначено відомостей щодо первинних документів, на підставі яких позивач заповнив свої дані щодо розрахунків сторін у відповідному реквізиті документу.

Також колегія суддів зазначає, що господарський суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання відповідача № 215 від 04.12.2015 р. про застосування позовної давності до вимог позивача, оскільки за змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права або охоронюваного законом інтересу особи, за захистом якого вона звернулась до суду, тоді як, зважаючи на необґрунтованість позовних вимог, відповідні права та інтереси позивача не порушено, у звязку з чим господарський суд першої інстанції правильно відмовив в позові з підстав його необґрунтованості, а не за спливом позовної давності.

Вказана правова позиція відповідає правовій позицій Вищого господарського суду України, що викладена в пункті 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 99, 101, п. 4 статті 103, ч. п. 4 ч. 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 04.02.2016 р. у справі № 920/1652/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 21.03.16 р.

Головуючий суддя Потапенко В.І.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Слободін М.М.