ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р. Справа № 911/5221/15

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс», м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп», Київська обл., с. Мархалівка

товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж», Донецька область, Амвросіївський район, с. Благодатне

про стягнення 17428,07 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 18.08.2014 р.);

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2: не з'явився.

Обставини справи:

товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» (далі позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (далі відповідач 1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж» (далі відповідач 2), в якому просить суд солідарно стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 7260,00 грн. заборгованості, 2707,98 грн. інфляційних втрат, 996,31 грн. 3% річних, 5737,78 грн. пені та 726,00 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за угодою № 17-17/12 від 17.12.2012 р. про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) до товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежна юридична компанія» перейшло право вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж» щодо сплати розміру заборгованості, пені, 3% річних, штрафу, дооцінки вартості товару (курсової різниці) та інфляційних втрат, що виникло в результаті неналежного виконання останнім умов договору купівлі-продажу № ТАТ/3 від 16.04.2010 р., укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Тат-Агро» та товариством з обмеженою відповідальністю «Престиж». В подальшому, вищезазначене право вимоги перейшло від ТОВ «Казус-Про» до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» за угодою №16-17/14 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 16.01.2014 р. Позивач зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за угодою № 16-17/14 про заміну кредитора у зобов'язанні від 16.01.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» та товариством з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» було укладено договір поруки № 14-04-2014-17 від 14.04.2014 р., відповідно до умов якого відповідач-1, відповідальність якого обмежується сплатою розміру заборгованості, пені, 3% річних, штрафу, дооцінки вартості товару (курсової різниці) та інфляційних втрат в сумі 25000,00 грн., поручається перед позивачем за виконання зобов'язань відповідачем-2 щодо сплати розміру заборгованості, пені, 3% річних, штрафу, дооцінки вартості товару (курсової різниці) та інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області (суддя Третьякова О.О.) від 10.12.2015 р. порушено провадження у справі №911/5221/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» до товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж» про стягнення 17428,07 грн. та призначено розгляд справи на 20.01.2016 о 15:40 год.

Ухвалою суду від 20.01.2016 р. розгляд справи відкладено на 03.02.2016 р.

Ухвалою суду від 15.02.2016 р. розгляд справи призначено на 02.03.2016 р.

Пунктом 2.3.52. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. № 30, передбачено, що повторний автоматизований розподіл судових справ у визначених законодавством випадках (помилково визначена спеціалізація, неправильне налаштування табеля робочих днів суддів, недопустимість повторної участі судді в розгляді судової справи, у тому числі повторної участі судді в кримінальному провадженні, якщо він брав участь в цьому ж провадженні під час досудового розслідування, відсутність допуску або дозволу до роботи з документами, що містять інформацію з обмеженим доступом, припинення повноважень (закінчення пятирічного строку призначення судді вперше, досягнення 65-річного віку тощо)) здійснюється за письмовим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов'язки) згідно з додатком 7 до цього Положення, електронний примірник якого вноситься до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня, що настає після його підписання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2016 р. визначено суддю Рябцеву О.О. для розгляду зазначеної справи.

Представник позивача в судовому засіданні 24.03.2016 р. позовні вимоги підтримав.

Представники відповідача 1 та відповідача 2 в судові засідання 20.01.2016 р. та 24.03.2016 р. не з'явились, хоча про час і місце судових засідань були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 75 ГПК України в разі якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача суд

ВСТАНОВИВ:

16.04.2010 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Тат-Агро» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Престиж» (відповідач 2, покупець) було укладено договір купівлі-продажу № ТАТ/3 (договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору цей договір визначає умови купівлі-продажу засобів захисту рослин та насіння.

Згідно з пунктом 1.2 договору предметом договору є товар, який належить продавцю на момент укладення договору або буде набутий продавцем у майбутньому.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що асортимент товару, його кількість, термін оплати та поставки, місце передачі товару, ціна визначаються в додатках, рахунках та накладних документах, що є невідємною частиною цього договору.

Товар може передаватись покупцю партіями. Перша партія товару відвантажується лише після отримання 50% передоплати від вартості товару (пункт 3.1 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору приймання товару по кількості і якості проводиться покупцем в момент його передачі від продавця.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що оплата товару проводиться наступним чином: 50% від вартості товару згідно з додатком оплачується покупцем в строк до 10.05.2010 р.; 50% від вартості товару згідно з додатком оплачується покупцем в строк до 10.10.2010 р.

Згідно з пунктом 8.3 договору у випадку несвоєчасної оплати товару згідно п. 5.3 договору покупець зобовязаний сплатити штраф в розмірі 10% від суми неоплаченого товару та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 8.4 договору сторони, відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даним договором. Крім цього, сторони відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання за даним договором, здійснюється без обмеження строку.

На виконання умов договору ТОВ «Тат-Агро» поставило, а відповідач 2 прийняв товар на загальну суму 15895,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000042 від 06.05.2010 р., підписаною представниками продавця та покупця.

Для отримання товару відповідачем видано довіреність серії ЯНК №276894 від 06.05.2010 р. на імя ОСОБА_2

Однак, відповідач 2 в порушення п. 5.3 договору станом на час звернення позивача до суду із даним позовом за отриманий товар розрахувався частково, у сумі 8635,00 грн., а саме 06.05.2010 р. сплатив 4317,50 грн. та 21.07.2010 р. сплатив 4317,50 грн., в звязку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 7260,00 грн.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

17.12.2012 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Тат-Агро» (первісний кредитор) та ТОВ «Незалежна юридична компанія» (новий кредитор) укладено угоду № 17-17/12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), за умовами якої сторони дійшли згоди, що первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Престиж» (боржник, відповідач 2) зобовязання щодо сплати розміру заборгованості, пені, 3% річних, штрафу, дооцінки вартості товару (курсової різниці) та інфляційних втрат набутих первісним кредитором на підставі договору купівлі-продажу № ТАТ/3 від 16.04.2010 р., у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу № ТАТ/3 від 16.04.2010 р. (п. 1.1. угоди).

Згідно з п. 1.2 угоди новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в існуючому розмірі заборгованості у сумі 7260,00 грн., а також в нарахованому розмірі пені, 3% річних, штрафу, дооцінки вартості товару (курсової різниці) та інфляційних втрат за весь період існування прострочення виконання боржником грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі договору купівлі-продажу №ТАТ/3 від 16.04.2010 р.

Відповідно до п. 2.1 угоди вартість зобовязання, що відступається за угодою, становить 15000,00 грн.

В пункті 2.2 угоди зазначено, що з моменту укладення даної угоди, новий кредитор наділяється всіма (будь-якими) правами первісного кредитора, що випливають із норм чинного законодавства України у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу №ТАТ/3 від 16.04.2010 р.

Згідно з п. 4.3. угоди первісний кредитор зобовязаний сповістити боржника про поступку права вимоги за цією угодою.

Відповідно до п. 6.1. угоди угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за угодою.

17.12.2012 р. первісний кредитор за актом прийому-передачі документів передав новому кредитору передбачені п. 4.1. угоди документи, що підтверджують права вимоги виконання зобовязання боржником новому кредитору.

05.06.2014 р. на виконання угоди № 17-17/12 від 17.12.2012 р. про заміну кредитора у зобовязанні ТОВ «Тат-Агро» направило на адресу ТОВ «Престиж» повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні, що підтверджується фіскальним чеком № 1629 від 05.06.2014 р. та описом вкладення у цінний лист від 05.06.2014 р.

16.01.2014 р. між ТОВ «Казус-Про» (правонаступник ТОВ «Незалежна юридична компанія») (первісний кредитор) та ТОВ «Компанія «Нотапс» (новий кредитор) укладено угоду № 16-17/14 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), за умовами якої сторони дійшли згоди, що первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Престиж» (боржник, відповідач 2) зобовязання щодо сплати розміру заборгованості, пені, 3% річних, штрафу, дооцінки вартості товару (курсової різниці) та інфляційних втрат набутих первісним кредитором на підставі договору купівлі-продажу № ТАТ/3 від 16.04.2010 р. та згідно угоди № 17-17/12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України) від 17.12.2012 р., у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу № ТАТ/3 від 16.04.2010 р. (п. 1.1. угоди).

Згідно з п. 1.2. угоди новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в існуючому розмірі заборгованості у сумі 7260,00 грн., а також в нарахованому розмірі пені, 3% річних, штрафу, дооцінки вартості товару (курсової різниці) та інфляційних втрат за весь період існування прострочення виконання боржником грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі договору купівлі-продажу №ТАТ/3 від 16.04.2010 р.

Відповідно до п. 2.1. угоди вартість зобовязання, що відступається за угодою, становить 15000,00 грн.

В пункті 2.2 угоди зазначено, що з моменту укладення даної угоди, новий кредитор наділяється всіма (будь-якими) правами первісного кредитора, що випливають із норм чинного законодавства України у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу №ТАТ/3 від 16.04.2010 р.

Згідно з п. 4.3. угоди первісний кредитор зобовязаний сповістити боржника про поступку права вимоги за цією угодою.

Відповідно до п. 6.1. угоди угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за угодою.

16.01.2014 р. первісний кредитор за актом прийому-передачі документів передав новому кредитору передбачені п. 4.1. угоди документи, що підтверджують права вимоги виконання зобовязання боржником новому кредитору.

05.06.2014 р. на виконання угоди № 16-17/14 від 16.01.2014 р. про заміну кредитора у зобовязанні ТОВ «Казус-Про» направило на адресу ТОВ «Престиж» повідомлення про заміну кредитора у зобовязанні, що підтверджується фіскальним чеком № 1649 від 05.06.2014 р. та описом вкладення у цінний лист від 05.06.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, право вимоги первісного кредитора до відповідача 2 було передано позивачеві 16.01.2014 р.

14.04.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (поручитель, відповідач 1) та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» (кредитор, позивач) укладено договір поруки № 14-04-2014-17, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязку ТОВ «Престиж» щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру заборгованості, пені, 3% річних, штрафу, дооцінки вартості товару (курсової різниці) та інфляційних втрат у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору купівлі-продажу та угоди, передбаченими ст. 2 договору.

Згідно з п.п. 2.1., 3.1. договору поруки під основним договором в договорі розуміють угоду № 16-17/14 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 16.01.2014 р., укладену згідно договору купівлі-продажу №ТАТ/3 від 16.04.2010 р. Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру заборгованості, пені, 3% річних, штрафу, дооцінки вартості товару (курсової різниці) та інфляційних втрат у сумі 25000,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору поруки у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обовязку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Пунктом 6.1. договору поруки передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки.

Позивач звернувся до відповідача 1 з вимогою № 05-17/14 від 05.05.2014 р., в якій просив відповідача 1 виконати зобовязання відповідно до договору поруки № 14-04-2014-17 від 14.04.2014 р., яка 08.05.2014 р. була отримана директором товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» ОСОБА_3, що підтверджується його підписом на вказаній вимозі.

12.05.2014 р. відповідач 1 звернувся до позивача з відповіддю на вимогу № 05-17/14 від 05.05.2014 р., в якій повідомив позивача, що зобовязання за договором поруки № 14-04-2014-17 від 14.04.2014 р. будуть виконані в строк до 31.10.2014 р.

Проте, станом на момент прийняття рішення ні відповідачем 1, ні відповідачем 2 заборгованість сплачена не була.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як встановлено господарським судом, до позивача згідно угоди №16-17/14 від 16.01.2014 р. про заміну кредитора у зобовязанні та договору поруки №14-04-2014-17 від 14.04.2014 р. перейшло право вимоги до відповідачів, у звязку з неналежним виконанням відповідачем 2 договору № ТАТ/3 від 16.04.2010 р.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом першим статті 193 ГК України та статтею 526 ЦК України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вже зазначалось вище, пунктом 5.3 договору купівлі-продажу №ТАТ/3 від 16.04.2010 встановлено, що отриманий товар остаточно має бути оплачений покупцем у строк до 10.10.2010 року.

Однак, як підтверджується матеріалами справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Престиж» отриманий товар у встановлений строк не оплатило.

Отже, станом на день прийняття рішення у справі відповідачі не виконали умови договору купівлі-продажу №ТАТ/3 від 16.04.2010 року та договору поруки №14-04-2014-17 від 14.04.2014 р. Зазначений факт відповідачами не спростовано. Сума заборгованості відповідає фактичним обставинам справи. Вимога позивача про стягнення з відповідачів 7260,00 грн. заборгованості за прийнятий товар підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідачів 5737,78 грн. пені за прострочення оплати отриманого товару, нарахованої за період з 07.05.2010 р. по 10.10.2010 р. на прострочену заборгованість відповідача-2 у сумі 3630,00 грн. та за період з 11.10.2010 р. по 10.03.2015 р. на прострочену заборгованість відповідача-2 у сумі 7260,00 грн.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вже зазначалось, пунктом 8.4 договору купівлі-продажу №ТАТ/3 від 16.04.2010 р. сторони, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання за даним договором здійснюється без обмеження строку.

Тобто, сторони скористалися наданим їм ст. 232 ГК України правом та збільшили період нарахування пені за прострочення оплати відповідачем-2 товару, отриманого на підставі договору купівлі-продажу №ТАТ/3 від 16.04.2010 р.

Однак, при здійсненні розрахунку пені позивачем не вірно визначено періоди існування заборгованості, тому за розрахунком суду до стягнення з відповідачів підлягає пеня у сумі 5603,34 грн., яка нарахована за період з 10.05.2010 р. по 20.07.2010 р. (оскільки оплата у розмірі 50% від вартості товару, яка мала бути здійсненна до 10.05.2010 р. у повному обсязі була сплачена відповідачем-2 21.07.2010 р.) на прострочену заборгованість відповідача-2 у сумі 3630,00 грн. та за період з 11.10.2010 р. по 10.03.2015 р. на прострочену заборгованість відповідача-2 у сумі 7260,00 грн.

Крім того, позивач на підставі пункту 8.3 договору просить стягнути з відповідачів штраф у сумі 726,00 грн.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Оскільки сума штрафу нарахована позивачем на суму боргу 7260,00 грн. у сумі 726,00 грн. є арифметично вірною, суд дійшов висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідачів 996,31 грн. 3% річних та 2707,98 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідачів 996,31 грн. 3% річних, нарахованих за період з 07.05.2010 р. по 29.06.2010 р. на прострочену заборгованість відповідача-2 у сумі 3630,00 грн. та за період з 11.10.2010 р. по 10.03.2015 р. на прострочену заборгованість відповідача-2 у сумі 7260,00 грн.

Проте, наданий позивачем розрахунок 3% річних є арифметично невірним, крім того позивачем не вірно визначено строк виникнення заборгованості у сумі 3630,00 грн., в звязку з чим позовна вимога про стягнення з відповідачів 996,31 грн. 3% річних підлягає частковому задоволенню у сумі 965,71 грн. нарахованих за період з 10.05.2010 р. по 29.06.2010 р. на прострочену заборгованість відповідача-2 у сумі 3630,00 грн. та за період з 11.10.2010 р. по 10.03.2015 р. на прострочену заборгованість відповідача-2 у сумі 7260,00 грн.

Слід зазначити, що сума 3% річних нарахована за період з 11.10.2010 р. по 10.03.2015 р. на прострочену заборгованість відповідача-2 у сумі 7260,00 грн. становить 961,90 грн., проте, сума 3% річних за вказаний період підлягає задоволенню в межах заявленої позивачем суми, яка становить 950,49 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідачів 2707,98 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з жовтня 2010 р. по лютий 2015 р. на прострочену заборгованість відповідача-2 у сумі 7260,00 грн.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже, враховуючи те, що найменший період визначення індексу складає місяць, позивачем неправомірно нараховано інфляційні втрати починаючи з жовтня 2010 року, оскільки заборгованість у сумі 7260,00 грн. виникла лише 10.10.2010 р., тому нарахування інфляційних втрат позивачем має здійснюватись з листопада 2010 року по лютий 2015 року.

Згідно з вірним розрахунком інфляційних втрат зробленим судом, сума інфляційних втрат за період з листопада 2010 року по лютий 2015 року, нарахованих на прострочену заборгованість відповідача 2 у сумі 7260,00 грн. становить 3172,62 грн., однак інфляційні втрати підлягають задоволенню у заявленій позивачем сумі, а саме, 2707,98 грн.

Крім того, позивач просить суд солідарно стягнути із відповідача 1 та відповідача 2 адвокатські витрати у сумі 1000,00 грн. на підставі договору № 11-8/06-14 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 11.06.2014 р.

На підтвердження факту отримання послуг адвоката позивачем надано суду, зокрема, договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 11-8/06-14 від 11.06.2014 р., акт прийому-передачі документів від 11.06.2014 р., акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 10.03.2015 р., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009 р. та платіжне доручення № 35 від 24.09.2014 р. на суму 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 р. передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, повязані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських обєднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною пятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським обєднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини пятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не повязаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У звязку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи (п. 6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013р.).

11.06.2014 р. між позивачем (замовник) та адвокатом ОСОБА_1 (виконавець) був укладений договір № 11-8/06-14 про надання адвокатських послуг (правової допомоги). Відповідно до умов цього договору виконавець зобовязується надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником та ТОВ «Престиж» та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» - далі за текстом договору «Боржники», які виникли на підставі договору купівлі-продажу № ТАТ/3 від 16.04.2010 р., угоди № 16-17/14 про заміну кредитора у зобовязанні від 16.01.2014 р. та на підставі договору поруки № 14-04-2014-17 від 14.04.2014 р., надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення із боржників обрахованого, відповідно до норм чинного законодавства України, розміру заборгованості, пені, 3% річних, штрафу та інфляційних витрат, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржниками перед замовником зобовязання щодо договору купівлі-продажу № ТАТ/3 від 16.04.2010 р., угоди № 16-17/14 про заміну кредитора у зобовязанні від 16.01.2014 р. та на підставі договору поруки № 14-04-2014-17 від 14.04.2014 р., консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені замовника до господарського суду відповідної позовної заяви, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обовязків виконавця за даним договором (п. 1.1. договору)

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що розмір оплати послуг виконавця (гонорар) за цим договором становить 1000 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору суму, зазначену в п. 3.1. договору, замовник повинен сплатити в строк до 31.08.2014 р.

Розрахунки за цим договором здійснюється шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця (п.3.4. договору).

10.03.2015 р. позивачем та ОСОБА_1 підписано акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги), відповідно до якого виконавець передав, а замовник прийняв виконані роботи та надані послуги, передбачені п. 2.1. договору № 11-8/06-14 від 11.06.2014 р., загальною вартістю 1000,00 грн.

Позивач сплатив адвокату ОСОБА_1 1000,00 грн. за договором № 11-8/06-14 від 11.06.2014 р., що підтверджується платіжним дорученням № 35 від 24.09.2014 р., яке наявне в матеріалах справи, та з якого вбачається, що одержувачем коштів є адвокат ОСОБА_1, призначення платежу: «оплата за послуги згідно договору № 11-8/06-14 від 11.06.2014 р.».

Враховуючи те, що позивачем надано суду належні докази на підтвердження отримання послуг адвоката, то суд дійшов висновку, що вказані витрати позивача відносяться до судових витрат в розумінні ст. 44 ГПК України, однак, оскільки позов задоволено частково, позивачем невірно визначено періоди існування заборгованості для нарахування пені, а сума оплати вказаних послуг позивачем є неспіврозмірною з ціною позову, то суд дійшов висновку, що вказані витрати підлягають стягненню з відповідачів у сумі 400,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (08633, Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, код 38267861) та товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж» (87330, Донецька область, Амвросіївський район, с. Благодатне, вул. Леніна, 20, код 32407250) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» (03187, м. Київ, вул. Академіка Глушкова, 40, корпус 5, офіс 526, код 38964292) 7260,00 грн. (сім тисяч двісті шістдесят грн. 00 коп.) заборгованості, 5603,34 грн. (пять тисяч шістсот три грн. 34 коп.) пені, 726,00 грн. (сімсот двадцять шість грн. 00 коп.) штрафу, 965,71 грн. (девятсот шістдесят пять грн. 71 коп.) 3% річних, 2707,98 грн. (дві тисячі сімсот сім грн. 98 коп.) інфляційних втрат, 1206,47 грн. (одну тисячу двісті шість грн. 47 коп.) судового збору та 400,00 грн. (чотириста грн. 00 коп.) витрат з оплати послуг адвоката.

2. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.О. Рябцева

Рішення підписано 01.04.2016 р.