ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"28" березня 2016 р. Справа № 6/95-1882
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув матеріали скарги Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" №31/13-686 від 22.02.2016 р.

На дії Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції

У справі за позовом Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, 1, м. Київ 35, 03035)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" (вул. Чернівецька, 54а, м. Тернопіль,46000)

про стягнення 2604672,63 грн. боргу, 294791,64 грн. пені, 1685290,62 грн. інфляційних нарахувань, 265283,65 грн. 3% річних.

За участю представників:

стягувача - ОСОБА_2

боржника ОСОБА_3

орану ДВС ОСОБА_4

Суть справи:

25 лютого 2016 року ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернулась в господарський суд Тернопільської області зі скаргою №31/13-686 від 22.02.2016 р. на дії Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції, згідно якої просить:

1) Визнати неправомірними дії державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції, які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.02.2016 р. № 19992807 при виконанні наказу господарського суду Тернопільської області від 06.05.2010 р. № 6/95-1882.

2) Визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.02.2016 р. № 19992807, винесену державним виконавцем при виконанні наказу господарського суду Тернопільської області від 06.05.2010 р. № 6/95-1882.

3) Зобов'язати державного виконавця відновити ВП № 19992807 та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду.

Вимоги скаржника мотивовано тим, що виконавцем закрито виконавче провадження без його фактичного виконання, оскільки стягнуті з боржника кошти перераховано не на користь стягувача, а на розрахунковий рахунок іншої юридичної особи.

У відзиві на позов та усних поясненнях представника, суб'єкт оскарження факт помилкового перерахування коштів підтвердив. Та повідомив, що оскаржувану постанову уповноваженою посадовою особою органу ДВС скасовано, виконавче провадження відновлено, помилково сплачені кошти повернуто на депозитний рахунок виконавчої служби і платіжним дорученням №98 від 24 березня 2016 року перераховано стягувачу. З огляду на перелічені обставини просив суд провадження у справі по розгляду скарги припинити за відсутності предмета оскарження.

Отримання коштів представник стягувача підтвердив, однак, посилаючись на недбале ставлення державного виконавця до виконання судового рішення, наполягав на задоволенні його скарги.

Представник боржника проти доводів скаржника заперечив, та зважаючи на перерахування коштів стягувачу просив суд провадження у справі припинити через відсутність предмета спору.

В засіданні учасникам процесу розяснювались належні їм права та обовязки, передбачені ст.ст. 20,22, 81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання аудіозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, відділу ДВС, судом встановлено наступне:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 23 грудня 2009 року у справі № 6/95-1882 позовні вимоги Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" задоволено частково та постановлено стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" 2604672,63 грн. боргу, 1685290,62 грн. інфляційних нарахувань, 265283,65 грн. 3% річних, 23950,08 грн. сплаченого держмита, 221,65 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.03.2010р. рішення господарського суду Тернопільської області від 23.12.2009 р. у справі № 6/95-1882 скасувано в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені та прийняти нове рішення, яким позов у цій частині задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз"на користь ДК Газ України НАК Нафтогаз України 294791,64 грн. пені.

06 травня 2010 року господарським судом Тернопільської області видано наказ №6/95-1882 про стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства (нині ПАТ) по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" (вул. Чернівецька, 54а, м. Тернопіль,46000, код 21155959) на користь Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, 1, м. Київ 35, 03035, код 31301827) - 2604672 грн. 63 коп. боргу, 1685290 грн. 62 коп. інфляційних нарахувань, 265283 грн. 65 коп. 3% річних, 294791 грн. 64 коп. пені , 25 500 грн. сплаченого держмита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 1 474 грн. державного мита за розгляд апеляційної скарги.

25 червня 2010 року на підставі цього наказу відкрито виконавче провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено сторонами, відповідно до довідки стягувача, станом на 18 листопада 2015 року залишок боргу ПАТ газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" перед ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" становив 27210 грн.

За змістом постанови про закінчення виконавчого провадження № 19992807 від 19 лютого 2016 року, згідно платіжного доручення №29 від 18 лютого 2016 року кошти в сумі 27210 грн. перераховані стягувачу в повному розмірі. У звязку з цим, державний виконавець постановив закінчити провадження з примусового виконання наказу господарського суду Тернопільської області від 06 травня 2010 року у справі №6/95-1882.

Разом з тим, в платіжному дорученні №29 від 18 лютого 2016 року отримувачем коштів зазначено ПАТ "Нафтогаз України" (код 20077720), в той час як стягувачем за виконавчим документом є ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (код 31301827).

Закриття виконавчого провадження без його належного виконання стало підставою для звернення стягувача до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця та вимогою про відновлення його порушених прав.

Після надходження скарги до суду та призначення її до розгляду, 23 березня 2016 року начальником Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції проведено перевірку виконавчого провадження №19992807 на предмет дотримання вимог Закону України "Про виконавче провадження".

За результатами перевірки, постанову про закінчення виконавчого провадження № 19992807 від 19 лютого 2016 року скасовано та зобовязано державного виконавця відновити виконавче провадження (постанова начальника Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 23 березня та від 24 березня 2016 року).

Помилково перераховані кошти в сумі 27210 грн. 24 березня 2016 року повернуто на депозитний рахунок органу ДВС і цього ж дня, платіжним дорученням №98 перераховано на користь стягувача.

Факту виконання судового рішення у справі 6/95-1882 стягувач не заперечив. Неврегульованих питань з цього приводу між сторонами не залишилось.

Зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду скарги, суд прийшов до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Поданими скаржником доказами, частково доведено обґрунтованість заявленої скарги.

В силу ст. 124 Конституції України, ст.115 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України, Законом України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21 квітня 1999року (далі-Закон №606-XIV), іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В преамбулі Закону №606-XIV визначено, що правила цього закону застосовуються, зокрема, у разі невиконання рішень судів у добровільному порядку.

Згідно з ст. 2 Закону №606-XIV, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Стаття 6 Закону №606-XIV покладає на державного виконавця обовязок використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до п.8 ч.1 ст. 49 Закону №606-XIV, виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, за умови фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як з'ясовано судом і визнано усіма учасниками процесу, станом на 19 лютого 2016 року, кошти на рахунок стягувача не поступали, а тому, підстав для прийняття оспорюваної постанови у державного виконавця не було. Від так, дії державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції, які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.02.2016 р. № 19992807 при виконанні наказу господарського суду Тернопільської області від 06.05.2010 р. № 6/95-1882 слід визнати неправомірними.

На момент розгляду вимоги скаржника в суді, спірна постанова скасована, а тому спір щодо цього вже відсутній.

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема розділу ХІ ГПК України (ст.ст. 69-90 ГПК України) п. 9.9. постанови пленуму Вищого господарського суду від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України".

В пункті 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу), якщо між сторонами не залишилося неврегульованих питань, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору за пунктом 1-1 частини першої статті 80 ГПК.

Як зазначалось вище, оскаржувану постанову уповноваженою посадовою особою органу ДВС скасовано, виконавче провадження зобовязано відновити, кошти в сумі 27210 грн. платіжним дорученням №98 від 24 березня 2016 року перераховано стягувачу. Неврегульованих питань з приводу виконання судового рішення між сторонами не залишилось.

За таких обставин, провадження у справі про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.02.2016 р. № 19992807 та зобов'язання державного виконавця відновити ВП № 19992807 та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду, слід припинити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 86,121-2 ГПК України, Закону України "Про виконавче провадження", суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" №31/13-686 від 22 лютого 2016 року задовольнити частково.

1. Визнати неправомірними дії державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції, які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.02.2016 р. № 19992807 при виконанні наказу господарського суду Тернопільської області від 06.05.2010 р. № 6/95-1882.

2. Провадження по розгляду скарги щодо визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.02.2016 р. № 19992807 та зобов'язання державного виконавця відновити ВП № 19992807 та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду припинити.

Суддя І.П. Шумський