КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. Справа№ 910/27512/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рудченка С.Г.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.,

від позивача - Бойко Р.В., від відповідача - Мельник М.В.,

від третьої особи - не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю «АТЗТ Мирне»

на рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015

(повне рішення складено 21.12.2015)

у справі №910/27512/15 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АТЗТ Мирне»,

с. Оршівці, Кіцманський район, Чернівецька область,

до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», м. Київ,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Подільський господар», с. Мокіївці, Шепетівський район, Хмельницька область,

про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 ТОВ «АТЗТ Мирне» (далі - позивач) подало до господарського суду міста Києва позов до ПАТ «Брокбізнесбанк» (далі - відповідач) про визнання поруки, що виникла на підставі договору від 30.01.2014 №03/04-2014, припиненою з 31.01.2015.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 30.01.2014 між ПАТ «Брокбізнесбанк» (кредитор) та ТОВ «Подільський господар» (позичальник) було укладено кредитний договір №01/04-2014, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 187500000,00 грн. зі строком користування до 29.12.2023 та з процентною ставкою 12% річних. 30.01.2014 між відповідачем та ТОВ «АТЗТ Мирне» (поручитель) було укладено договір поруки №03/04-2014. В договорі поруки вказано, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором та цим договором або до моменту припинення поруки з інших підстав, визначених законодавством України. А отже, на думку позивача, таке положення договору не може розглядатися як встановлення строку дії договору поруки, посилається при цьому на постанову Пленуму ВСУ №5 від 30.03.2012.

За твердженнями позивача, оскільки вимога про сплату надіслана боржнику 30.12.2014 то строк її виконання відповідно закінчувався 31.01.2015. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням. Відтак, позивач, вважає, що термін звернення до суду у ПАТ «Брокбізнесбанк» минув. Крім іншого, позивач зазначає, що вимога до поручителя надіслана 16.02.2015, строк її виконання відповідно закінчувався 16.03.2015. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. А відтак, за доводами позивача термін звернення ПАТ «Брокбізнесбанк» з позовною заявою до поручителя з урахуванням ч. 4 ст. 559 ЦК України закінчився 31.01.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.10.2015 порушено провадження у справі №910/27512/15, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ТОВ «Подільський господар» (далі - третя особа).

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі №910/27512/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено. При прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов до висновку про відсутність підстав вважати зобов'язання за договорами поруки припиненими у розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ «АТЗТ Мирне» подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі №910/27512/15 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на тіж самі обставини, що і в позовній заяві.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2016 у справі №910/27512/15 апеляційну скаргу ТОВ «АТЗТ Мирне» на рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі №910/27512/15 прийнято до провадження, розгляд справи призначений на 24.02.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 розгляд справи №910/27512/15 відкладено на 22.03.2016.

15.03.2016 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судом розглянуто та долучено до матеріалів справи. У поданому відзиві відповідач заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, просить оскаржуване судове рішення залишити в силі.

Третя особа не скористалася своїм правом згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надала суду відзив на апеляційну скаргу, що, згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

В судове засідання 24.02.2016 представники третьої особи не з'явились, третя особа про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення. Приймаючи до уваги обізнаність третьої особи про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів, враховуючи положення ст. 102 ГПК України, дійшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників третьої особи.

В судовому засіданні 22.03.2016 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні 22.03.2016 заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у своєму відзиві, просив спірне судове рішення залишити в силі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

30.01.2014 між ПАТ «Брокбізнесбанк» (кредитор) та ТОВ «Подільський господар» (позичальник) було укладено кредитний договір №01/04-2014 (далі - кредитний договір, а.с. 32-36).

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3, 1.4. кредитного договору кредит надається банком позичальнику у вигляді невідкладної кредитної лінії з лімітом у розмірі 187500000,00 грн., який змінюється і встановлюється для кожного періоду дії цього договору окремо та зі строком користування до 29.12.2023 та з процентною ставкою 12% річних.

Також, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 30.01.2014 між ПАТ «Брокбізнесбанк» (кредитор) та ТОВ «АТЗТ Мирне» (поручитель) було укладено договір поруки №03/04-2014 (далі - договір поруки, а.с. 41-43).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником (в тому числі повного виконання) кожного і всіх його боргових зобов'язань у розмірі, валюті, строки та порядку встановленому кредитним договором.

У п. 5.1. договору поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його укладення сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором та цим договором або до моменту припинення поруки з інших підстав, визначених законодавством.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як стверджує позивач, відповідачем не пред'явлено позовну заяву до поручителя, у строки визначені ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому просить суд визнати поруку, яка виникла на підставі договору поруки №03/04-2014, припиненою з 31.01.2015.

Однак, такі доводи позивача колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Норми чинного ЦК України свідчать про те, що в першу чергу сторони мають право самостійно в договорі поруки визначати строк для пред'явлення вимог до поручителя. За відсутності відповідної договірної умови слід застосовувати строки, передбачені у ч. 4 ст. 559 ЦК України. Законний строк може бути різної тривалості: 6 місяців - для зобов'язань з визначеним строком виконання та 1 рік - для зобов'язань, строк виконання яких не визначений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

За своєю правовою природою строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим).

Як випливає із ч. 4 ст. 559 ЦК України, в межах зазначеного строку кредитор повинен звернутися до поручителя з вимогою про примусове виконання взятого ним зобов'язання.

Виходячи із того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки (преклюзивність строку), варто зазначити, що і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Як вбачається із матеріалів справи, умовами кредитного договору визначено строк виконання основного зобов'язання, зокрема, згідно з п. 1.3., термін повернення заборгованості за кредитом встановлений до 29.12.2023, а тому твердження позивача про припинення правовідносин за договором поруки з підстав не пред'явлення позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки колегія суддів вважає необґрунтованими.

Також не відповідають дійсності доводи позивача щодо не пред'явлення позовної вимоги до поручителя протягом 6 місяців з моменту настання основного зобов'язання.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем було направлено на адресу третьої особи вимогу №969/056-хм від 29.12.2014 (а.с. 63), якою відповідач вимагав погасити прострочену заборгованість за кредитним договором. Також у цій вимозі відповідач повідомив, що якщо протягом 30 календарних днів з моменту отримання ТОВ «Подільський господар» цієї вимоги зобов'язання по погашенню простроченої заборгованості не будуть виконанні, на 31 календарний день термін погашення кредиту буде вважатися таким, що настав і позичальнику необхідно достроково погасити всю заборгованість за кредитним договором.

Вказана вимога була отримана третьою особою 30.12.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №376 (а.с. 65).

Відповідно до ч. 4. ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У постанові Верховного суду України від 17.09.2014 №6-53цс14 зазначено, що виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Оскільки, як зазначає відповідач, позичальником не було виконані вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором у строк до 30.01.2015 (30 календарних днів з моменту отримання вимоги), то відповідно з 31.01.2015 настав термін погашення кредиту, а відтак обов'язок позичальника достроково погасити всю заборгованість за кредитним договором.

Матеріалами справи підтверджується, що ПАТ «Брокбізнесбанк» подало позовну заяву від 22.07.2015 до ТОВ «Подільський господар» та ТОВ «АТЗТ Мирне» про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 57-63). Вказана позовна заява була направлена до господарського суду Хмельницької області 23.07.2015, про що свідчить фіскальний чек від 23.07.2015 (а.с. 57) та отримана судом 27.07.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №054 (а.с. 62).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 19.01.2016 у справі №924/1319/15 позов ПАТ «Брокбізнесбанк» до ТОВ «Подільський господар» та ТОВ «АТЗТ Мирне» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено (копію рішення подано суду апеляційної інстанції). При цьому, за змістом вказаного судового рішення, ТОВ «Подільський господар» та ТОВ «АТЗТ Мирне» виступають як солідарні боржники ПАТ «Брокбізнесбанк».

З огляду на зазначене колегія суддів встановила, що відповідачем в межах строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України, пред'явлено вимогу у вигляді позовної заяви до поручителя щодо погашення заборгованості за договором.

Відтак, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати зобов'язання за договорами поруки припиненими у розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі №910/27512/15.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АТЗТ Мирне» на рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі №910/27512/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі №910/27512/15 залишити без змін.

3. Справу №910/27512/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя С.Г. Рудченко

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова