ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016р. Справа№ 914/211/16

За позовом: Заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі відділу освіти Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області, м. Дубровиця Рівненської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж-Захід», м. Соснівка Львівської області

про: визнання недійсним договору на виконання проектних робіт № 05/11 від 02.11.2012 року

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Зусько І.С.

Представники сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1 (службове посвідчення № 033544 від 18.05.2015 року)

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 10.03.2015 року)

Представникам прокуратури та відповідача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. У судовому засіданні 22.03.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Заступника керівника Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі відділу освіти Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж-Захід» про визнання недійсним договору на виконання проектних робіт № 05/11 від 02.11.2012 року та зобовязання повернути стягнуті на виконання рішення господарського суду Рівненської області від 30.07.2014 у справі №918/941/14 кошти в сумі 246 050,00 грн.

Ухвалою суду від 25.01.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 16.02.2016 року. У судовому засіданні 16.02.2016 року оголошено перерву до 01.03.2016 року. Ухвалою суду від 01.03.2016 року розгляд справи відкладено на 22.03.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Відділом освіти Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області укладено Договір № 05/11 на виконання проектних робіт від 02.11.2012 року за відсутності відповідних бюджетних призначень та асигнувань, у звязку з чим просить суд визнати вказаний договір недійсним та зобовязати ТОВ «Престиж-Захід» повернути стягнуті на виконання рішення господарського суду Рівненської області від 30.07.2014 у справі №918/941/14 кошти в сумі 246 050,00 грн.

Представник прокуратури в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав повністю, надав усні пояснення по суті спору. 03.03.2016 року на адресу суду надійшли пояснення вх.№9018/16 прокуратури, в яких остання повідомила, що на момент укладення спірного договору відділ освіти діяв на підставі Положення про відділ освіти районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Дубровицької РДА №118 від 04.04.2007, а повноваження начальника відділу освіти визначені у п.5.2. згаданого Положення.

Позивач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти позову заперечив повністю з підстав, наведених у поданому в судовому засіданні відзиві (в подальшому зареєстрованому через канцелярію суду за вх. № 8568/16 від 01.03.2016 року) на позовну заяву. Зокрема, зазначив, що належне виконання відповідачем зобовязань за Договором підтверджується підписаними сторонами актами виконаних робіт та кошторисами, а також тим, що Відділом освіти Дубровицької РДА затверджено проектну документацію.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

02.11.2012р. між Товариство з обмеженою відповідальністю «Престиж-Захід» (Виконавець) в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі статуту, та Відділом освіти Дубровицької районної державної адміністрації (Замовник) в особі начальника ОСОБА_4, що діє на підставі Положення, укладено Договір №05/11 на виконання проектних робіт (Договір).

В порядку та на умовах, визначених цим договором, Виконавець зобовязується своїми силами і засобами, за завданням Замовника і за його рахунок, розробити проектну документацію, передбачену проектувальником, в тому числі провести експертизу, енергоаудит та розрахунок викиду СО2 (надалі іменується документація) на проекти перераховані у п.1.1. договору з 1 по 37, а Замовник зобовязується прийняти виконані виконавцем проектні роботи і оплатити їх.

Відповідно до п.1.2. договору Замовник передає Виконавцю завдання на проектування та інші вихідні дані, необхідні для розробки документації, інформацію щодо обєкта в строк не пізніше двох календарних днів після підписання даного договору.

Відповідно до п.1.7 договору Виконавець зобовязується передати Замовникові результати проектних робіт (документацію) протягом 60-ти календарних днів після підписання даного договору, скласти й зі свого боку підписати акт здавання-приймання виконаних робіт.

Згідно п.2.1 договору ціна проектних робіт за цим договором включає відшкодування витрат Виконавця та плату за виконані ним проектні роботи і становить 246050,00 грн. (двісті сорок шість тисяч пятдесят гривень), в т.ч. 20% ПДВ.

Відповідно до п.2.2. договору Замовник сплачує виконавцю аванс у розмірі 30% від загальної суми Договору.

Згідно актів виконаних робіт №№1-37 за грудень 2012 року до Договору Виконавець передав, а Замовник прийняв виконані роботи по розробці документації на обєкти згідно переліку визначеного у договорі.

Вказані акти виконаних робіт підписані представниками та скріплені печатками сторін.

Заступник керівника Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області, який звернувся із даним позовом в інтересах держави в особі Відділу освіти Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області стверджує, що роботи включені до актів виконаних робіт, які погоджено та підписано службовими особами відділу освіти, а саме: загальне обстеження будівель (проведення енергетичного аудиту та очних робіт), фактично працівниками ТзОВ «Престиж-Захід» не виконувались.

За фактом службового підроблення службовими особами ТзОВ «Престиж-Захід», шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей в акти виконаних робіт щодо робіт, які фактично не виконувались, слідчими УМВСУ в Рівненській області 09.09.2014р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000412 зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. По вказаному кримінальному провадженні триває досудове розслідування.

У звязку з неоплатою Відділом освіти Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області, ТзОВ «Престиж-Захід» звернулось з позовом до господарського суду Рівненської області про стягнення заборгованості в сумі 246050,00 грн., який рішенням від 30.07.2014 р. задоволив даний позов та видав наказ від 01.09.2014 р.

На підставі вказаного наказу Управлінням Державного Казначейства у Дубровицькому районі проведено безспірне списання грошових коштів в сумі 246050,00 грн. з Відділу освіти Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області за виконані роботи на користь ТзОВ «Престиж-Захід».

Прокурор посилається на ст.ст.5, 11 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п.6,п.10 Типового положення про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, затверджений постановою Кабінету міністрів України №887 від 26.09.2012р., зазначає, що структурний підрозділ відповідно до визначених галузевих повноважень забезпечує ефективне і цільове використання відповідних бюджетних коштів. Керівник структурного підрозділу розпоряджається коштами у межах затвердженого головою місцевої державної адміністрації кошторису структурного підрозділу. Рішеннями Дубровицької районної ради про районні бюджети на 2012-2013р.р. не затверджувались призначення на розроблення проектної документації капітального ремонту (санації) будівель (заміна вікон та дверей) 34 загальноосвітніх навчальних закладів Дубровицького району, пришкільного гуртожитку Дубровицького НВК «Ліцей-школа І-ІІ ступенів», центру позашкільної освіти та методичного кабінету в місті Дубровиця. Крім того, вказаними рішеннями не затверджувались державні чи регіональні програми, реалізація яких передбачала б розроблення проектної документації капітального ремонту (санації) будівель (заміна вікон та дверей). Кошторисами Відділу освіти Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області на 2012-2013р.р. видатки на виконання проектних робіт ТзОВ «Престиж-Захід» у сумі 246050,00 грн. не планувалися.

З листа №02-13/1693 від 16.10.2015 Управління державної казначейської служби України у Дубровицькому районі Головного управління державної казначейської служби України у Рівненській області упродовж 2012-2014 років документи на реєстрацію бюджетних зобовязань, бюджетних фінансових зобовязань та перерахування коштів на виконання умов спірного договору головним розпорядником коштів відділом освіти Дубровицької районної державної адміністрації до Управління не надано.

Прокурор стверджує, що відділ освіти фактично взяв бюджетне зобовязання без відповідних встановлених бюджетних призначень і асигнувань на момент укладення спірного договору, що суперечить статтям 22, 23 Бюджетного кодексу України.

За вказаним фактом 23.01.2015р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000012 зареєстровано кримінальне провадження за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Відділу освіти Дубровицької районної державної адміністрації, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді примусового стягнення з рахунків Управління освіти, молоді та спорту Дубровицької районної державної адміністрації грошових коштів сумі 246050,00 грн., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. По вказаному кримінальному провадженню триває досудове розслідування.

Дослідивши представлені суду докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовну з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно з ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.

Господарські зобовязання між сторонами виникли на підставі Договору на виконання проектних робіт від 02.11.2012 року.

Укладений між ТОВ «Престиж-Захід» та Відділом освіти Дубровицької райдержадміністрації Договір № 05/11 на виконання проектних робіт від 02.11.2012р. за своєю правовою природою є договором підряду на проведення проектних робіт.

Відповідно до ч.1 ст.887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Аналогічне положення містить Господарський кодекс України.

Так, згідно ч.1 ст.324 ГК України за договором підряду на проведення проектних і досліджувальних робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну документацію або виконати обумовлені договором проектні роботи, а також виконати досліджувальні роботи, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити їх.

Прокурор просить суд визнати недійсним укладений між сторонами Договір № 05/11 на виконання проектних робіт від 02.11.2012р. з тих підстав, що такий укладено без відповідних бюджетних асигнувань, що є порушенням бюджетного законодавства.

Позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно п.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства.

Статтею 203 ЦК України встановлені основні вимоги для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна маги необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Крім того, згідно з ч.1 ст.207 ГК України судом може бути визнане недійсним повністю або частково господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

Доводи прокурора про наявність підстав для визнання недійсним договору за відсутності відповідного бюджетного асигнування ґрунтуються на помилковому застосуванні бюджетного законодавства до спірних правовідносин. Суд зауважує, що між сторонами у справі виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч.1 ст.1 ЦК України), що регулюються актами цивільного законодавства України.

Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу (ст.1 Бюджетного кодексу України).

Згідно з п.7 ч.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетне зобов'язання будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобовязань минулих років, узятих на облік органами Державної казначейської служби України.

Частиною 3 ст. 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобовязання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобовязання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобовязання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобовязаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобовязань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобовязань не здійснюються.

Також, пунктом 20 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що взяття зобовязань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, є порушенням бюджетного законодавства.

З аналізу наведених норм вбачається, що укладений між ТОВ «Престиж-Захід» та Відділом освіти Дубровицької райдержадміністрації Договір № 05/11 на виконання проектних робіт від 02.11.2012р. не є бюджетним зобовязанням в розумінні Бюджетного кодексу України. Той факт, що спірний договір укладено без відповідних бюджетних асигнувань, згідно положень Бюджетного кодексу України, є підставою для притягнення винних посадових осіб до встановленої законом відповідальності за порушенням бюджетного законодавства, зокрема, взяття бюджетних зобовязань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Кодексом чи законом про Державний бюджет України.

Однак наведене не може слугувати підставою для визнання договору недійсним чи звільнення сторони господарського зобовязання (відділу освіти) від взятих на себе зобовязань згідно Договору.

Відсутність у Відділу освіти Дубровицької районної державної адміністрації необхідних коштів або взяття нею зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання за Договором, яке не припинилось відповідно до приписів глави 50 Цивільного кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 року № 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року, яка підлягає обов'язковому врахуванню в силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

За твердженням відповідачів спірний договір був укладений на виконання бюджетної програми по КПКВК 2401530 «Державна підтримка заходів, спрямованих на зменшення обсягів викидів (збільшення абсорбції) парникових газів, у тому числі на утеплення приміщень закладів соціального забезпечення, розвиток міжнародного співробітництва з питань зміни клімату» джерелом формування якої є кошти отримані від продажу частини встановленої кількості викидів парникових газів, передбаченого ст.17 Кіотського протоколу до Рамкової угоди ООН про зміну клімату.

Відповідно до Порядку розгляду, схвалення та реалізації проектів цільових екологічних (зелених) інвестицій у період дії зобовязань сторонами Кіотського протоколу до Рамкової конвенції ООН про зміну клімату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2008р. за № 221 (із змінами), 29.12.2012 р. на засіданні міжвідомчої робочої групи було розглянуто та рекомендовано до схвалення проекти розроблені ТОВ «Престиж-Захід» згідно договору №05/11 від 02.11.2012 р.

Наказом № 542 Державного агентства екологічних інвестицій України від 29.12.2012р. схвалено проекти екологічних (зелених) інвестицій, що підтверджується додатком №1 до наказу, де перелічені схвалені проекти.

Крім того, передані проекти були затверджені Відділом освіти Дубровицької РДА та Дубровицькою райдержадміністрацією, роботи прийняті без зауважень.

Посилання прокурора на те, що відповідачем внесено завідомо неправдиві відомості в акти виконаних робіт щодо робіт, які фактично не виконувались, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки всупереч положень ст.33 ГПК України не підтверджене жодними належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Частиною 3 статті 228 ЦК України також передбачено, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Таким чином, для визнання недійсним спірного договору відповідно до статей 207 ГК України та 228 ЦК України, позивач, перш за все, мав довести, в чому саме полягає невідповідність цього правочину інтересам держави і суспільства.

Крім того, предметом доказування в даному випадку має бути також наявність умислу сторін або однієї сторони на укладення правочину, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Як зазначено в частині третій пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією із сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Прокурором, позивачем не доведено невідповідності спірного договору інтересам держави і суспільства та умислу будь-якої із сторін на те, а також, що вказаний договір завідомо укладався з метою порушення таких інтересів, що унеможливлює визнання договору недійсним з цих підстав.

Як вбачається із оспорюваного договору, він укладений Відділом освіти Дубровицької райдержадміністрації в особі начальника ОСОБА_4, що діяв на підставі Положення. Доказів про будь-які обмеження щодо підписання правочинів посадовою особою Відділу освіти Дубровицької райдержадміністрації не надано.

Слід зазначити, що порушення бюджетного законодавства посадовими особами Відділу освіти Дубровицької райдержадміністрації при укладенні спірного договору може бути підставою для притягнення їх до відповідальності згідно чинного законодавства, однак не може бути підставою для визнання недійсним договору та зобовязання відповідача повернути кошти сплачені йому за виконані роботи.

Оскільки на час укладення спірного договору керівник Відділу освіти Дубровицької райдержадміністрації був наділений повноваженнями щодо укладення договорів, жодних обмежень на підписання договору не існувало, оспорюваний договір не може бути визнаним недійсним на вказаній підставі.

Відтак, вимога позивача про зобовязання ТОВ «Престиж-Захід» повернути стягнуті на виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 30.07.2014 у справі №918/841/14 кошти в сумі 246050,00 грн. на користь відділу освіти Дубровицької РДА є необґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Окрім того, суд звертає увагу позивача, що такий спосіб реституції на користь позивача (навіть у разі визнання недійсною угоди) у даному випадку не може бути застосований, оскільки це фактично є поворот виконання судового рішення в іншій справі, що не може бути предметом розгляду в межах даного спору.

Згідно ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Зважаючи на те, що закон покладає на позивача обовязок доказування законності підстав своїх вимог, при чому тільки належними та допустимими доказами, які можуть підтвердити правову природу вимог, неподання таких доказів ні прокурором, ні позивачем, суд дійшов висновку відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки спір виник з вини позивача, у відповідності до ст. 49 ГПК України судовий збір слід покласти на нього у повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити у задоволенні позову повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача у повному обсязі.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28.03.2016 р.

Суддя Кидисюк Р.А