РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016Справа №910/3432/16

За позовом Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд"

до Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва"

про стягнення 14962,86 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача - Вербова В.А. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості з орендної плати та неустойки за Договором оренди № 5052 від 27.05.2011 разом у сумі 14962,86 грн. у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків щодо сплати орендної плати та звільнення і повернення приміщення з оренди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 порушено провадження у справі №910/3432/16, розгляд справи призначено на 28.03.2016.

28.03.2016 позивач в судовому засіданні подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі; позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач своїх представників в судове засідання не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 28.03.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.05.2011 між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено Договір № 5052 оренди житлового приміщення, з Додатковою угодою №1 від 12.07.2011 (далі разом - Договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар, на визначений у п. 5.1 Договору строк, приймає в орендне користування квартиру № 22 у будинку № 34 на вул. Оболонській (далі - приміщення), загальною площею 26,60 кв.м.

Орендна встановлена в розмірі 453,42 грн. на місяць (у т.ч. з ПДВ, у ред. Додаткової угоди №1 від 12.07.2011) та повинна сплачуватись орендарем орендодавцю щомісячно до 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця (без виставлення рахунків-фактур на оплату орендних платежів).

Строк дії Договору сторони встановили з 01.06.2011 по 30.11.2011, з можливістю продовження за дотримання встановлених Договором умов.

Після закінчення строку дії Договору або у разі його розірвання орендар зобов'язався звільнити приміщення та повернути його орендодавцю за актом прийому - передачі, і обов'язок складання акту покладено на орендаря.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2014 у справі № 910/23407/13 встановлено факт передачі приміщення в оренду, користування ним та пролонгації строку дії Договору до 31.05.2013 включно, та дані обставини не доводяться знову при вирішенні даного спору згідно зі ст. 35 ГПК України.

Позаяк Договір з 01.06.2013 припинив свою дію, то у відповідача виник обов'язок повернути приміщення з оренди (п. 3.2.5 Договору), а також сплачувати орендну плату по день фактичного повернення приміщення з оренди (п. 2.6 Договору) та на вимогу орендодавця сплатити неустойку у вигляді подвійної орендної плати (п. 6.4 Договору).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2014 у справі № 910/23407/13 з Відповідача на користь Позивача стягнуто:

- заборгованість по невнесеним орендним платежам за період з 01.07.2012 по 31.05.2013 в сумі 4658,50 грн.;

- неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за період з 01.06.2013 по 31.10.2013 в сумі 4235 грн.;

- заборгованість за фактичне користування приміщенням за період з 01.06.2013 по 31.10.2013 в сумі 2117,50 грн.

Позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача:

- неустойки у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за період з 01.02.2015 по 31.12.2015 в сумі 9975,24 грн.;

- заборгованість за фактичне користування приміщенням за період з 01.02.2015 по 31.12.2015 в сумі 4987,62 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно з п. 6.4 Договору у разі невиконання орендарем обов'язку, визначеного п.п. 3.2.5 договору орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування приміщенням за кожний місяць прострочення звільнення приміщення та вжити заходів, визначених п.п. 4.1.4 договору. Згідно з п. 6.5 Договору неустойка, передбачена п.п 6.3, 6.4 Договору нараховується орендодавцем протягом усього строку прострочення виконання зобов'язання без будь-яких обмежень строків її нарахування.

Також, у відповідності з ч. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду держаного та комунального майна" строки внесення орендної плати визначаються у договорі, та у п. 2.6 Договору сторони визначили обов'язок орендаря сплачувати орендну плату по день фактичного повернення приміщення з оренди.

Так, факт наявності у відповідача вищевказаних заборгованостей зі сплати неустойки (9975,24 грн.) та плати за фактичне користування приміщенням (4987,62 грн.) позивачем перед судом належним чином доведений та Відповідачем не спростований. Доказів виконання відповідачем умов Договору та закону щодо звільнення приміщення та повернення його орендодавцю матеріали справи не містять.

Перевіривши наведені позивачем у позові розрахунки неустойки та плати за фактичне користування приміщенням суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, арифметичну правильність, відповідність вимогам закону та умовам Договору, тому позовні вимоги про стягнення 9975,24 грн. неустойки та 4987,62 грн. плати за фактичне користування приміщенням визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" (04070, м. Київ, вул. Хорива, 36; ідентифікаційний код 35669250) на користь Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" (04071, м. Київ, вул. Оболонська, 34; ідентифікаційний код 31454734) 9975 (дев'ять тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 24 коп. неустойки у розмірі подвійної плати за користування приміщенням, 4987 (чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 62 коп. плати за фактичне користування приміщенням, а також 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.03.2016

Суддя Грєхова О.А.