ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24.03.2016 Справа № 908/765/16

Суддя Місюра Людмила Сергіївна, розглянувши позовні матеріали

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69002, АДРЕСА_1)

До Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 9-А)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 (72384, АДРЕСА_2)

Про зняття арешту з нерухомого майна та зобов'язання вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна

В с т а н о в и в:

23.03.2016 року до господарського суду Запорізької області за вх. № 825/09-05/16 надійшла позовна заява позивача (б/н від 23.03.2016 р.) до відповідача про зняття арешту з усього нерухомого майна, належного ОСОБА_1, накладеного за постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Бідної О.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 березня 2009 року ВП № 10720835, реєстраційний номер обтяження 8515705 та зобов'язання Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна, належного ОСОБА_1, накладеного за постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Бідної О.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 березня 2009 року ВП № 10720835, реєстраційний номер обтяження 8515705.

Однак, вказана позовна заява підлягає поверненню відповідно до п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у зв'язку з тим, що не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, та не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Статтею 56 ГПК України встановлений обов'язок позивача при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Запорізької області із позовною заявою б/н від 23.03.2016 р.

До позовних матеріалів, в якості доказів направлення копії позовної заяви відповідачу та третій особі надано фіскальний чек поштового відділення № 0680 від 23.03.2016 року, фіскальний чек № 06681 від 23.03.2016 р., опис вкладення у цінний лист з відбитком календарного штемпеля від 23.03.2016 року та опис вкладення у цінний лист з відбитком календарного штемпеля від 23.03.2016 р. З наданих описів вбачається, що відповідачу та третій особі направлено: "позовна заява ФОП ОСОБА_1 до Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ, третя особа - ФОП ОСОБА_2, про зняття арешту з майна (з додатком) на 21 арк., загальна кількість предметів - 1". В той же час, документи, які додані до позовної заяви, в описі не перелічені.

Відсутність переліку доданих до неї документів позбавляє господарський суд можливості встановити факт, що на адресу відповідача та третьої особи направлено саме цю копію позовної заяви та що всі додані до неї документи, які надійшли до господарського суду, були направлені відповідачу та третій особі.

За таких обставин, фіскальні чеки та описи вкладення у цінний лист від 23.03.2016 р. не можуть бути прийняті судом як належні докази відправлення відповідачу та третій особі копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Крім того, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В даному випадку розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір», який набрав чинності з 01.11.2011 р. Так, пунктом 1 статті 4 вказаного Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема, згідно пп. 2.2.1 п. 2.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати. Також, згідно п. 2.2.2 п. 2.2 цієї ж статті за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру належить до сплати - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пункту 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 р., якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог. Така ж позиція викладена в п. 5 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

В позовній заяві Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 об'єднано дві вимоги немайнового характеру, пов'язані між собою підставами виникнення та поданими доказами:

1) зняти арешт з усього нерухомого майна, належного ОСОБА_1, накладений за постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Бідної О.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 березня 2009 року ВП № 10720835, реєстраційний номер обтяження 8515705;

2) зобов'язати Жовтневий відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна, належного ОСОБА_1, накладеного за постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Бідної О.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 березня 2009 року ВП № 10720835, реєстраційний номер обтяження 8515705.

Позивачем фактично сплачено 1378 грн. судового збору, що підтверджується квитанцією № 0442-5955-6010-9465 від 21.03.2016 року, тоді як сплаті до держаного бюджету підлягає сума судового збору в розмірі 2756 грн. (за кожну вимогу немайнового характеру по 1378 грн.). Відтак, недоплата судового збору становить 1378 грн.

Відповідно до п. 3.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Повернення позовної заяви на підставі статті 63 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає повторному зверненню з ним до господарського суду у загальному порядку після усунення допущених порушень.

При повторному зверненні до суду вам необхідно врахувати викладені вище обставини.

Суд також вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що згідно п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК.

Що ж до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами статті 121-2 ГПК.

Згідно частини 1 статті 121-1 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до п. 9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за змістом статті 121-2 ГПК скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Пунктом 9.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» визначено, що виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу, тому господарські суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби. У зв'язку з цим відповідна скарга не підлягає оплаті судовим збором.

Разом з тим, пунктом 9.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» визначається, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII1 ГПК тощо.

За таких підстав, позивач не позбавлений права звернутися до господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, в порядку ст. 121 - 2 ГПК України, в рамках справи №7/328/08.

Керуючись п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву (б/н від 23.03.2016 р.) за вх. № 825/09-05/16 від 23.03.2016 року і додані до позову документи повернути позивачу без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 26 (двадцять шість) аркушах, у т.ч. оригінали: позовна заява б/н від 23.03.2016 року на шести аркушах, квитанція № 0442-5955-6010-9465 від 21.03.2016 року на суму 1378 грн. /судовий збір/, фіскальний чек поштового відділення № 0680 від 23.03.2016 року, фіскальний чек № 06681 від 23.03.2016 р., опис вкладення у цінний лист з відбитком календарного штемпеля від 23.03.2016 року, опис вкладення у цінний лист з відбитком календарного штемпеля від 23.03.2016 р.

Суддя Л.С. Місюра