ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" березня 2016 р.Справа № 924/189/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Олійник Ю.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ

до Комунального підприємства "Тепломережа" Чемеровецької селищної ради смт.Чемерівці Хмельницька область

про стягнення 65751,90 грн., у т.ч. 34938,24 грн. заборгованості, 13394,19 грн. пені, 16606,43 грн. суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, 813,03 грн. три відсотки річних

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Чемеровецька селищна рада смт. Чемерівці, Чемеровецький район, Хмельницька область

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 за дов. від 18.04.14,

від відповідача - не приймав участі,

від третьої особи не приймав участі

У судовому засіданні відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач у позовній заяві та його представник у судовому засіданні просять стягнути з відповідача 65751,90 грн., у т.ч. 34938,24 грн. заборгованості, 13394,19 грн. пені, 16606,43 грн. суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, 813,03 грн. три відсотки річних. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на виконання укладеного з відповідачем договору купівлі-продажу природного газу від 26.11.14 позивач поставив протягом січня 2015р.- жовтня 2015р., а відповідач прийняв газ на загальну суму 164788,04грн. Станом на 03.12.16 заборгованість відповідача склала 34938,24грн. У зв'язку з тим, що розрахунки за газ проводились з порушенням установлених договором строків (п.6.1 договору), на підставі ст.625 ЦК України за прострочення грошового зобов'язання нараховані 3% річних та інфляційні, а на підставі п. 7.2 договору пеню.

Відповідач у відзиві на позов та його представник у судовому засідання 03.03.2016р. проти позову заперечують та зазначають, що за умовами укладеного договору позивач зобов'язався постачати газ з січня по грудень 2015р., однак позов ним подано до закінчення строку поставки газу. При цьому остання поставка газу була здійснена у грудні 2015р., а останній розрахунок відповідача проведений 14.01.16. Звертається увага, що інфляційні, пеня та 3% річних нараховуються лише якщо боржник прострочив виконання грошового зобов'язання, однак відповідачем виконані умови договору у визначений строк.

У судове засідання 31.03.2016р. відповідач представника повторно не направив, що не перешкоджає вирішенню спору на підставі наявних доказів.

Третя особа представника для участі у судовому засіданні не направила, що не перешкоджає вирішенню спору за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

26.11.14 між сторонами укладений договір купівлі-продажу природного газу №3074/15-КП-34, за умовами якого позивач як продавець зобов'язується передати у власність відповідачу як покупцю у 2015 році природний газ, а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Згідно з п.2.1 договору визначено, що продавець передає покупцеві з 01.01.15 по 31.12.15 природний газ в обсязі до 40,5тис.куб.м. з розбивкою по місяцях з січня по грудень 2015р., а згідно з п. 2.1.2 договору допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +-5% від узгодженого сторонами обсягу газу згідно з п. 2.1 договору.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що до сплати за 1000куб.м. газу належить з ПДВ 6682,44грн.

За змістом п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 11 договору договір діє в частині реалізації газу до 31.12.15, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивачем передано відповідачу природний газу протягом січня 2013р. жовтня 2015р. на загальну суму 164788,04грн., що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу від 31.01.15 за січень 2013р.; від 28.02.15 за лютий 2015, від 31.03.15 за березень 2015, від 31.10.15 за жовтень 2015р.

Відповідачем здійснювались розрахунки за одержаний природний газ, у зв'язку з чим за зобов'язаннями березня 2015р. виникла заборгованість у розмірі 26816,59грн., за зобов'язаннями жовтня 2015р. у розмірі 8121,65грн.

Оскільки розрахунки за природний газ здійснювались відповідачем з порушенням установлених п.6.1 договору строків, позивачем за період з 15.02.15 по 12.03.15 нараховані 3% річних у розмірі 38,88грн. та пеня у розмірі 541,48грн., за період з 15.03.15 по 20.04.15 нараховані 3% річних у розмірі 56,45грн. та пеня у розмірі 1129,01грн., за період з 15.04.15 по 03.12.15 нараховані 3% річних у розмірі 705,02грн. та за період з 15.04.15 по 14.10.15 пеня у розмірі 11537,69грн., за період з 15.11.15 по 03.12.15 нараховані 3% річних у розмірі 12,60грн. та пеня у розмірі 186,02грн. За період з лютого по вересень 2015р. позивачем нараховані інфляційні у розмірі 16606,43грн.

У звязку з цим позивачем поданий позов до суду про стягнення заборгованості та зазначених вище нарахувань.

Позивачем в матеріали справи надані платіжні доручення від 24.12.15 №496 на суму 70813,29грн. та від 14.01.16 №14 на суму 66158,29грн. за спожитий газ у 2015році згідно договору №3074/15-КП-34 від 26.11.14.

Досліджуючи надані по справі докази та пояснення сторін, судом приймається до уваги таке :

1. Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1 ст.692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом враховується, що господарські відносини між сторонами виникли на підставі договору на купівлі-продажу природного газу №3074/15-КП-34 від 26.11.14.

Судом враховується, що на виконання договору позивачем переданий, а відповідачем прийнятий природний газ на суму 164788,04грн., що підтверджується актами приймання-передачі.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за поставлений природний газ у розмірі 34938,24грн.

Однак, судом приймаються до уваги надані відповідачем докази, а саме, платіжні доручення від 24.12.15 №496 на суму 70813,29грн. та від 14.01.16 №14 на суму 66158,29грн. за спожитий газ у 2015році згідно договору №3074/15-КП-34 від 26.11.14, які свідчать про те, що відповідачем до подання позову (позов подано 23.02.16) проведений розрахунок за поставлений газ. Відповідно, на дату звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідача за природний газ у розмірі 34938,24грн. була відсутня. Тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу заявлені позивачем безпідставно і задоволенню не підлягають.

2. Судом приймається до уваги, що відповідач, в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним договором, оплатив поставлений природний газ з порушенням строку оплати, який встановлений п.6.1 договору.

Зі змісту договору убачається, що у будь- якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 14 числа (включно), наступного за місяцем поставки газу. Оскільки поставка газу здійснюється позивачем щомісяця, то, відповідно, оплата відповідачем повинна здіснюватись кожного місяця (до 14 числа), наступного за місяцем, в якому здійснювалась поставка.

При цьому не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що позовні вимоги заявлені позивачем передчасно, оскільки зобов'язальні відносини між сторонами тривають до здійснення усієї поставки природного газу за договором і відповідач повинен розрахуватись протягом місяця після останньої поставки. Судом враховується, що умови договору не передбачають залежність здійснення оплати за одержаний природний газ від дати отримання відповідачем актів приймання-передачі. Натомість, надані позивачем акти приймання-передачі природного газу є первинними документами, відповідно до ст. 1 , ч. 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. із змінами і доповненнями є документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення, фіксують факт здійснення господарської операції. При цьому надані акти відповідають вимогам до первинних документів, зазначених у ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно якого останні повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з ч.3 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так, згідно з п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору він зобов'язується сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

На підставі зазначеного позивачем нараховано пеню за період з 15.02.15 по 12.03.15 у розмірі 541,48грн., за період з 15.03.15 по 20.04.15 у розмірі 1129,01грн., за період з 15.04.15 по 14.10.15 у розмірі 11537,69грн., за період з 15.11.15 по 03.12.15 у розмірі 186,02грн. Всього на суму 13394,19грн.

Згідно проведеного судом перахунку розміру пені установлено, що позивачем невірно визначено період прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, оскільки ним не враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який стягується пеня. Аналогічна правова позиція викладена у п.1.9 постанови пленуму ВГСУ від 17.12.13 №14. Тому правомірно нарахованою є пеня за період з 15.02.15 по 11.03.15 у розмірі 495,29грн., за період з 15.03.15 по 19.04.15 у розмірі 1089,69грн., за період з 15.04.15 по 03.12.15 у розмірі 11537,69грн., за період з 15.11.15 по 03.12.15 у розмірі 186,02грн. Всього на суму 13308,69грн. Відповідно, позовні вимоги в цій частині пені визнаються правомірними та підлягають задоволенню, а решті відмові.

3. За приписами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Така ж правова позиція у Постанові Верховного суду України від 12.12.11 в справі № 07/238-10.

За період з 15.02.15 по 12.03.15 нараховані 3% річних у розмірі 38,88грн., за період з 15.03.15 по 20.04.15 у розмірі 56,45грн., за період з 15.04.15 по 03.12.15 у розмірі 705,02грн., за період з 15.11.15 по 03.12.15 у розмірі 12,60грн. Всього на суму 813,03грн.

Однак, оскільки позивачем день фактичної сплати боргу безпідставно включено у період часу, за який стягується 3% річних всупереч позиції ВГСУ, викладеній у постанові №14 від 17.12.13, правомірно нарахованими визнаються судом 3% річних за період з 15.02.15 по 11.03.15 у розмірі 35,89грн., за період з 15.03.15 по 19.04.15 у розмірі 54,49грн., з 15.04.15 по 03.12.15 у розмірі 702,31грн. та за період з 15.1.15 по 03.12.15 у розмірі 12,68грн. Всього на сму 805,37грн. Відповідно, позовні вимоги в цій частині 3% річних визнаються правомірними та підлягають задоволенню, а у решті відмові.

Крім того, за період з лютого по вересень 2015р. позивачем нараховані інфляційні у розмірі 16606,43грн.

Однак, позивачем не враховано, що індекс інфляції, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, визначається Держкомстатом за період, який становить один місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Тому нарахування індексу інфляції можливе лише на суму простроченої заборгованості, яка існувала не менше як на один місяць та у порядку відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання. Крім того, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Така ж правова позиція зазначена у п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13 № та постановах ВГСУ від 20.02.2013р. по справі №16/5025/1011/12, від 16.09.13 по справі №924/831/13.

Позивач також при нарахуванні інфляційних втрат нараховує інфляційні без врахування факту існування суми боргу на останній день кожного місяця, тому згідно проведеного судом перерахунку правомірно нарахованими є інфляційні у розмірі 1413,48грн., нараховані на суму боргу за зобов'язаннями березня 2015р. Тому позовні вимоги в цій частині інфляційних визнаються правомірними та підлягають задоволенню, а у решті відмові.

4. У зв'язку із частковим задоволенням позову судові витрати по справі (судовий збір) на підставі ст.49 ГПК України підлягають покладенню на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ до Комунального підприємства "Тепломережа" Чемеровецької селищної ради смт.Чемерівці Хмельницька область про стягнення 65 751,90 грн., у т.ч. 34938,24 грн. заборгованості, 13 394,19 грн. пені, 16 606,43 грн. суми, на яку збільшився борг в наслідок інфляційних процесі за весь час прострочення, 813,03 грн. три відсотки річних, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Чемеровецька селищна рада смт. Чемерівці, Чемеровецький район, Хмельницька область, задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Тепломережа" Чемеровецької селищної ради смт.Чемерівці Хмельницька область (вул. 60-річчя Жовтня, 10А, код 38195441) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ (вул. Б.Хмельницького,6, код 20077720) 13308,69грн. (тринадцять тисяч триста вісім гривень 69 коп.) пені, 805,37грн. (вісімсот п'ять гривень 37 коп.) 3% річних, 1413,48грн. (одна тисяча чотириста тринадцять гривень 48 коп.) інфляційних, 325,42грн. (триста двадцять п'ять гривень 42 коп.) відшкодування сплаченого судового збору. Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Повне рішення складено 31.03.2016р.

Суддя Ю.П. Олійник

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - відповідачу ( 31600, Хмельницька обл., смт. Чемерівці, вул. 60 - річчя Жовтня, 10 - А) пр.

3 - Чемеровецькій селищній раді (31600, Хмельницька обл., Чемеровецький р-н, смт Чемерівці, вул. Центральна, буд. 40) пр.