ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016р. справа№ 914/551/16

за позовом: приватного підприємства фірми «Віктор», м. Червоноград Львівська область

до відповідача: відкритого акціонерного товариства «Сокальагроспецмонтаж», м. Червоноград Львівська область

про стягнення 141 602,93 грн.

cуддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник; ОСОБА_2Г засновник;

від відповідача: ОСОБА_3 голова правління

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява приватного підприємства фірми «Віктор» до відкритого акціонерного товариства «Сокальагроспецмонтаж» про стягнення 76 353,22 грн. основного боргу, 6 839,32 грн. 3% річних та 58 410,29 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду від 29.02.2016р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 15.03.2016р.

15.03.2016р. розгляд справи було відкладено на 29.03.2016р. з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

В судовому засіданні 29.03.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги. Крім того, представником було подано суду клопотання про зменшення розміру нарахованих в позовній заяві інфляційних втрат на 11 682,06 грн. - до 46 728,23 грн. Відтак, просив суд розглядати спір з урахуванням такого зменшення розміру вимог.

Представник відповідача визнав позовні вимоги повністю, про що подав відповідну письмову заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, судом зясовано:

10.01.2013р. між приватним підприємством фірмою «Віктор» (позивачем) та відкритим акціонерним товариством «Сокальагроспецмонтаж» (відповідачем) було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого позивач зобовязався передавати у власність відповідача товар, а останній - приймати та оплачувати його на умовах встановлених договором.

Згідно п. 5.2, сума договору складає 100 000,00 грн.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору, відповідачу було поставлено товару загальною вартістю 100 000,00 грн.

Відповідно до п.6.1 договору, сторони домовилися, що оплата проводиться з відстрочкою платежу до 07.03.2013р.

Однак як стверджує позивач, а також підтверджує і сам відповідач, він оплатив товар лише частково на суму 23 646,68 грн., внаслідок чого допустив заборгованість в розмірі 76 353,32 грн. На підтвердження своїх зобовязань сторони склали та підписали акти звірки взаєморозрахунків від 31.12.2015р. та 14.03.2016р.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи, що відповідачем вказана заборгованість не погашена, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача 76 353,22 грн. основного боргу, 6 839,32 грн. 3% річних та 46 728,23 грн. інфляційних втрат. в судовому порядку.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. При цьому, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Як встановлено судом, на підставі укладеного між сторонами договору від 10.01.2013 року, позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується відповідними актами звірки взаєморозрахунків від 31.12.2015р. та 14.03.2016р., копії яких долучено до матеріалів справи, на загальну суму 100 000,00 грн. Акти підписані сторонами без зауважень та застережень

Відповідач лише частково оплатив отриманий товар, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 76 353,32 грн.

Жодних документально підтверджених доказів, які свідчили б, що відповідач належним чином виконав свої зобовязання та здійснив повну оплату за поставлений товар суду не надано. Більше того, відповідач у своєму поясненні по суті спору визнав позовні вимоги повністю та в судових засіданнях підтвердив наявність своєї заборгованості перед позивачем.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку, що вимоги в частині стягнення основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даного положення закону, позивач, у звязку з порушенням терміну виконання зобовязання, здійснив нарахування відповідачу 6 839,32 грн. 3% річних та 46 728,23 грн. інфляційних втрат.

Господарський суд, здійснивши перевірку нарахованих сум встановив, що позивач провів розрахунок правильно та обгрунтовано, а тому, в цій частині позов також підлягає до задоволення.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 76 353,22 грн. основного боргу, 6 839,32 грн. 3% річних та 46 728,23 грн. інфляційних втрат.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43,33,34,44,49,82,82-1,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги приватного підприємства фірми «Віктор», з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 29.03.2016р., задоволити повністю.

2. Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Сокальагроспецмонтаж» (80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Львівська, 44, код ЄДРПОУ - 00911859) на користь приватного підприємства фірми «Віктор» (80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. Корольова, 5/13, ) 76 353,32 грн. основного боргу, 6 839,32 грн. 3% річних та 46 728,23 грн. інфляційних втрат. та 1 948,81 грн. витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

У судовому засіданні 29.03.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 31.03.2016р.

Суддя Юркевич М. В.