ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
__________________________________________________________________________ УХВАЛА
29 березня 2016 року Справа № 5024/1351/2011
Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Кудак М.І., розглянувши скаргу ПВКФ "Юг-Атлант" на дії відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні при виконанні судового рішення у справі:
за позовом: Прокурора Дніпровського району м. Херсона в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ
до: відповідача 1 - Приватного акціонерного товариства "Херсонтурист", м.Херсон
відповідача 2 - Приватного підприємства "Лілея-Херсон", м.Херсон
відповідача 3 - Компанії MELTRICOL HOLDINGS CORPORATION LTD, м.Херсон
відповідача 4 - Приватної виробничо-комерційної фірми "Юг-Атлант", м.Херсон
відповідача 5 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Днепр-Енерго ЛТД", м.Херсон
відповідача 6 - "База постачзбутторг ЛТД" ТОВ "База постачзбутторг", м.Херсон
відповідача 7 - Дочірнього підприємства акціонерного товариства закритого типу "Виробничо-комерційного підприємства "Техінпром" "Компанія "Бонекс", м.Київ
відповідача 8 - Товариства з обмеженою відповідальністю Міжгалузевий торговий дім "Камелот-Сервіс", м.Херсон
відповідача 9 - Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім "Рей", м.Херсон
відповідача 10 - Приватного підприємства "Сіріус-2010", Херсонська область, Білозерський район
про визнання права власності та витребування майна
за участю прокурора - Іванчук Ю.О., службове посвідчення № 038109 від 29.12.2015 року;
та представників сторін :
від позивача - ОСОБА_1, представник, дов. № 496 від 31.12.2015 року;
від відповідача - 4 (скаржник) - ОСОБА_2, дов. у справі;
від ДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні - ОСОБА_3, службове посвідчення ХС № 025 від 16.12.2015 року,
На підставі розпорядження голови господарського суду від 24.03.2016 р. № 12 справу разом із скаргою від 24.02.2016 р., прийнятою до розгляду судді Соловйова К.В. передано і прийнято до провадження судді Задорожної Н.О.
З метою процесуальної економії, зважаючи на те, що в поданих скаргах беруть участь ті ж самі сторони, господарський суд об'єднує подані 18.01.2016 р. та 24.02.2016 р. скарги в одне провадження і проводить їх сумісний розгляд.
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.08.2014 р. вказане рішення було скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2014 р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.08.2014 р. скасовано а рішення господарського суду Херсонської області від 21.09.2011 р. у даній справі залишено без змін.
17 листопада 2014 р. стягувачеві виданий наказ № 5024/1351/2011 для примусового виконання рішення.
Від відповідача - 4 (Приватної виробничо-комерційної фірми "Юг-Атлант", м. Херсон) надійшли скарги:
- від 18.01.2016 р. на бездіяльність ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні (з урахуванням доповнень від 03.03.2016 р.), в якій скаржник просить визнати незаконними дії державного виконавця, скасувати постанову ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні від 28.12.2015 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження"; зобов'язати орган ДВС закрити виконавче провадження по даній справі у зв'язку з відсутністю майна, яке підлягає передачі Фонду та заборонити Фонду державного майна України проводити державну реєстрацію спірного майна: будівлі та споруди туристичного готелю "Лілея" за адресою м. Херсон, Придніпровський спуск, 1, що складаються з будівлі літ. I, приміщення механічних майстерень літ. Ж, гаражу літ. З, будівлі матеріально-технічного складу літ. П, приміщення матеріально-технічного складу літ. Р, воріт металевих № 5;
- від 24.02.2016 р., у якій скаржник просить суд скасувати постанову органу ДВС від 10.02.2016 р. про відкриття виконавчого провадження (ВП № 50088649) та зупинити виконавчі дії до винесення судової ухвали по скарзі.
Обґрунтовуючи скарги ПВКФ "Юг-Атлант" посилається на те, що придбане майно було непридатним для використання і практично мало фізичний знос 80 %; за період з 1999 р. по 2014 р. ним створено та введено в експлуатацію новий об'єкт нерухомості, який має інші індивідуальні ознаки, що повністю відповідають ознакам присудженого позивачу майна.
Таким чином його право власності на присуджений об'єкт припинилось у зв'язку з його знищенням.
Виконання рішення є неможливим у зв'язку з відсутністю присудженого майна та неможливістю його ідентифікації.
Відповідно до ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" у разі знищення майна, що підлягає передачі стягувачу в натурі, державний виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження.
Скаржник також зазначив на неодержання ним постанови від 28.12.2015 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, що позбавило його можливості оскаржити цю постанову у встановлений законом строк.
Обґрунтовуючи незаконність постанови від 10.02.2016 р. по ВП № 50088649 скаржник посилається на фізичну відсутність у нього спірного майна та пропуск встановленого ст. 22 ЗУ "Про виконавче провадження" строку для повторного пред'явлення наказу для примусового виконання.
Позивач з поданими скаргами не погоджується та просить залишити їх без задоволення з огляду на безпідставність та невідповідність вимогам чинного законодавства.
Зазначає, що відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 115 ГПК України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.
Звертає увагу на ту обставину, що відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення і припинення підлягають державній реєстрації.
Скаржником не надано доказів державної реєстрації припинення права власності на майно, яке було предметом договору купівлі-продажу та підлягає поверненню законному власнику.
Позивач був позбавлений можливості оплатити вартість послуг техніка-спеціаліста внаслідок відсутності бюджетних коштів, що стало підставою для повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 4 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" і не позбавляло його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом передбаченого законом строку.
Орган ДВС вважає скарги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Після проведених виконавчих дій в порядку п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з тим, що стягувач перешкоджав провадженню виконавчих дій, а саме не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, що не позбавляло останнього повторно пред'явити наказ до виконання.
При повторному пред'явленні стягувачем 08.02.2016 р. на примусове виконання наказу № 5024/1351/2011 від 17.11.2014 р. державним виконавцем в порядку ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Звертає увагу також на те, що для повторного виконання наказ № 5024/1351/2011 подано в межах встановленого строку, який переривався при перебуванні наказу на виконанні з 08.12.2014 р. по 28.12.2015 р., що скаржником не враховано.
Надавши оцінку доводам сторін, органа ДВС суд відмовляє в задоволенні скарг щодо зупинення виконавчих дій, заборони реєстрації майна, зобов'язання ВДВС Дніпровського РУЮ щодо винесення постанови про закінчення ВП у зв'язку із знищенням та відсутністю об'єкта нерухомості та скасуванні постанови від 10.02.2016 р. про відкриття ВП № 50088649.
Щодо зупинення виконавчих дій до розгляду скарги по суті.
Ст. ст. 37 та 38 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено можливість зупинення виконавчого провадження та визначений перелік фактичних обставин, за наявності яких виконавче провадження має бути зупинено в обов'язковому порядку а також може бути зупинено. Відповідно до ч. 1 ст. 39 цього Закону державний виконавець виносить постанову про зупинення виконавчого провадження.
Нормами ГПК України не передбачено право господарського суду зупиняти (призупиняти) виконавчі дії (виконавче провадження) при надходженні до суду скарг на дії (бездіяльність) органів ДВС при виконанні судових рішень.
Крім того, всупереч приписам ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, у скарзі не наведено будь-якого обґрунтування необхідності зупинення виконавчого провадження до розгляду скарги судом. Не вказано які саме права скаржника (або його охоронювані законом інтереси) та яким чином можуть бути порушені (ущемлені) внаслідок незупинення ВП № 50088649 до вирішення скарги по суті.
Суд відхиляє вимогу щодо заборони позивачу проводити державну реєстрацію спірного об'єкта.
Процесуальна норма ст. 121-2 ГПК України не передбачає можливості застосування заходів до забезпечення позову в процесі оскарження дій чи бездіяльності органів ДВС у процедурі виконання рішення.
До того ж скаржником не наведено жодного обґрунтування необхідності застосування цих заходів.
Щодо вимоги про зобов'язання органу ДВС прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження та визнання недійсною постанови від 10.02.2016 р. про відкриття виконавчого провадження № 50088649.
В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем в порядку ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про залучення техніка-спеціаліста для проведення виконавчих дій з питань ідентифікації будівель та споруд.
03.03.2015 р. на адресу відділу надійшов лист від КП Херсонського бюро технічної інвентаризації Херсонської обласної ради з проханням в порядку ч. 4 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" повідомити, які саме документи необхідно надати органу ДВС з метою оплати за надання послуг техніком-спеціалістом у виконавчому провадженні.
05.03.2015 р. державним виконавцем здійснено вихід за місцезнаходженням спірного об'єкта та в присутності представників стягувача та боржника складено акт про неможливість виконати рішення суду з огляду на повідомлення представником КП БТІ ХОР про те, що провести ідентифікацію об'єктів нерухомості є неможливим у зв'язку з відсутністю в матеріалах інвентарної справи схематичного плану об'єкта.
04.11.2015 р. державним виконавцем складено акт про неможливість виконати рішення у зв'язку з тим, що копія наданого представником прокуратури (позивач) плану згідно повідомлення інженера інвентаризації не відповідають об'єктам нерухомості, які потрібно вилучити у боржника.
Зважаючи на цю обставину, на адресу стягувача 11.12.2015 р. був направлений лист з проханням повідомити про здійснення авансування коштів на проведення виконавчих дій по залученню техніка-спеціаліста з питань ідентифікації об'єкта.
28.12.2015 р. державним виконавцем на підставі п. 4 ст. 47 Закону України винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві та встановлено новий строк для повторного направлення до виконання - 28.12.2016 р.
08.02.2016 р. стягувач звернувся із заявою № 10-25-1552 від 29.01.2016 р. про повторне відкриття виконавчого провадження та здійснення відповідних дій щодо виконання рішення господарського суду Херсонської області від 21.09.2011 р. у справі № 5024/1351/2011.
10.02.2016 р. державним виконавцем на підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття ВП № 50088649, боржнику встановлено новий строк для добровільного виконання рішення - до 16.02.2016 р.
Враховуючи викладене, орган ДВС з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" здійснював виконавчі дії з примусового виконання наказу № 5024/1351/2011, виданого 17.11.2014 р. господарським судом Херсонської області.
В матеріалах справи відсутні докази. які б вірогідно встановлювали факт відсутності присудженого майна, оскільки внаслідок реконструкції об'єкту та неоплати послуг техніка-спеціаліста неможливим було виконання дій з питань ідентифікації об'єкта.
Не відповідають фактичним обставинам справи і доводи скаржника щодо пропуску строку для пред'явлення наказу для повторного виконання з огляду на довільне тлумачення норм ст. ст. 22, 23, 47 Закону України "Про виконавче провадження".
Пунктом 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
Наказ перебував на виконанні з 08.12.2014 р. по 28.12.2015 р.
Частиною 3 ст. 23 Закону передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
З урахуванням встановленого п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" річного строку, стягувач вправі був пред'явити наказ № 5024/1351/2011 для повторного виконання у строк до 28.12.2016 р., пред'явив 08.02.2016 р., тобто в межах встановленого строку.
Щодо поданої 03.03.2016 р. додаткової заяви до первісної скарги від 18.01.2016 р., у якій скаржник просить скасувати постанову органу ДВС від 28.12.2015 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві по ВП № 45713499, то її подано з порушенням встановленого ч. 1 ст. 121-2 ГПК України строку та без письмової заяви скаржника, яка подається у вигляді клопотання про відновлення строку. Зважаючи на викладене, суд як помилково прийняту скаргу в частині скасування постанови від 28.12.2015 р. про повернення виконавчого документа стягувачу залишає її керуючись ст. ст. 53 та 121-2 ГПК України без розгляду, про що виносить відповідну ухвалу.
Керуючись ст. ст. 53, 86, 121-2 ГПК України, суд
1. Скаргу від 03.03.2016 р. про скасування постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні від 28.12.2015 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві залишити без розгляду.
2. Скарги ПВКФ "Юг-Атлант", від 18.01.2016 р. та 24.02.2016 р. на дії ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні залишити без задоволення.
Суддя Н.О. Задорожна