ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.03.16р. Справа № 904/10467/15
За позовом Приватного підприємство "Промто Плюс", м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Метал", м. Дніпропетровськ

про стягнення 98 398, 20 грн. за договором поставки

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність №1 від 08.01.15р.

- ОСОБА_2, довіреність №3 від 19.01.16р.;

від відповідача - ОСОБА_3, керівник, виписка з Єдиного держ.реєстру юр. осіб та фіз.

осіб- підприємців № 672483 від 03.12.13р.

Суть спору:

Приватне підприємство "Промто Плюс" (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Метал" (далі - відповідач) суму 51 000, 00 грн. основного боргу, 5 100,00 грн. штрафу, 4 091, 18 грн. 3% річних, 38 207,02 грн. інфляційних за порушення виконання зобовязань за договором поставки №47 від 25.09.12р.

Позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач заперечує проти позову, у своєму відзиві вказує, що всупереч п.2.5 Договору позивачем здійснено часткову оплату товару, а тому позивач має заборгованість перед відповідачем у розмірі 450 900,00 грн. Разом з тим, відповідач вказує, що оскільки ним не було порушено зобовязань щодо поставки товару, у позивача відсутнє право стягнення з відповідача штрафу, інфляційних та 3% річних.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

25.09.2012 року між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) було укладено договір поставки №47 (далі - Договір), за умовами якого постачальник протягом дії Договору передає покупцю у власність продукцію (товар) окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, що погоджуються сторонами в специфікаціях або накладних, які є, невід'ємною частиною цього Договору, а покупець зобов'язується прийняти у власність та оплатити продукцію (товар) в порядку та на умовах, встановлених Договором. (п.1.1 Договору).

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Приписами статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Постачальник передає (відвантажує) зі свого складу покупцю продукцію (товар) окремими партіями в строки, кількості та асортименті (номенклатурі), погодженій сторонами в специфікаціях, накладних, рахунках-фактурах, тощо (п.3.1 Договору)

За умовами п.1 Специфікації №1 до Договору сторони погодили поставку товару на суму 501 900, 00 грн. із подальшою поставкою товару у строк - 60 календарних днів з моменту здійснення покупцем передплати згідно Договору.

Згідно п.2.5 Договору покупець здійснює оплату вартості кожної партії продукції (товару), що поставляється у розмірі 100% від її вартості у безготівковій формі шляхом передплати на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до п.3.1 Договору постачальник передає (відвантажує) зі свого складу покупцю продукцію (товар) окремими партіями в строки, кількості та асортименті (номенклатурі), погодженій сторонами в специфікаціях, накладних, рахунках-фактурах, тощо.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було здійснено передплату товару на суму 51 000, 00 грн.

Як вказує позивач, строк поставки товару у відповідності до положень Специфікації №1 сплинув 30.03.2013 року, проте зобовязання щодо своєчасної поставки товару відповідачем не виконані.

Згідно п.6.2 Договору за прострочення поставки товару або недопоставку продукції (товару) покупець має право стягнути з постачальника штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення від вартості не поставленої в строк продукції (товару) за кожен день прострочення, але не більш ніж 10% від загальної вартості непоставленої продукції.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 5 100,00 грн., інфляційні за період з 31.03.13р. по 01.12.15р. у розмірі 38 207,02 грн. та 3% річних за період з 31.03.13р. по 01.12.15р. у розмірі 4 091,18 грн.

З огляду на те, що позивачем не поставлено товар в обумовлені Договором строки, позивач звернувся до відповідача з претензією №128 від 16.09.15р. щодо повернення сплачених коштів, а також сплати штрафу, 3% річних та інфляційних на загальну суму 97 867, 97 грн.

З огляду на те, що вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та без задоволення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми основної заборгованості.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями статті 693 ЦК України встановлено, що у випадку якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією зі сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає з суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією зі сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Наслідком невиконання покупцем своїх обовязків щодо перерахування попередньої оплати товару можуть бути тільки дії поставщика, що стосуються виконання своїх договірних зобовязань в межах часткової оплати або відмови від виконання зобовязань з поверненням отриманих коштів, тому позовні вимоги в частині стягнення 51 000, 00 грн. визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх від неї залежних заходів щодо належного виконання зобовязання.

Враховуючі умови Договору в частині узгодження сторонами кількості, вартості та порядку оплати товару, залежності строків поставки від здійснення попередньої оплати та беручі до уваги ненадання позивачем своєчасного повідомлення про неможливість виконати свій обовязок щодо повної оплати вартості товару згідно специфікації та виставленого рахунку, нарахування 10% штрафу від вартості непоставленої продукції в розмірі 5 100, 00 грн. згідно з п. 6.2. Договору є безпідставним з огляду на відсутність вини в діях відповідача, оскільки поставка товару частинами від кількості, погодженій сторонами у специфікації, Договором не передбачено.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5.2 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.13р. №14 обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вичиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Метал" (49029, м. Дніпропетровськ, вул. Артема, буд.56/1; ) на користь Приватного підприємства "Промто Плюс" (69095, м. Запоріжжя, пр.Леніна, буд.152, оф.126; ) суму 51 000,00 грн. (пятдесят одна тисяча грн. 00 коп.) основного боргу, 765, 00 грн. (сімсот шістдесят пять грн. 00 коп.) судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст підписаний 25.03.2016р.