ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" березня 2016 р.Справа № 916/320/16

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Шевченко К.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 31.12.2015р., ОСОБА_2, довіреність від 24.02.2016р.

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронно-Детективне агентство «Легіон - Правопорядок» (65033, м. Одеса, вул. Желябова, буд. 4/1, )

до відповідача: Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» (65039, м. Одеса, 4-й Басейний провулок, буд. 7, )

про: стягнення 222883,60 грн., -

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронно-Детективне агентство «Легіон - Правопорядок» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» про стягнення 222883,60 грн., з яких: 122283,11 грн. боргу за договором надання охоронних послуг №24 від 01.04.2013р., 93031,84 грн. індексу інфляції та 7568,65 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором надання охоронних послуг №24 від 01.04.2013р. в частині оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.02.2016р. порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи призначено на 02.03.2016р. об 11:00; витребувано додаткові документи.

26.02.2016р. за вх.№4977/16 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з відрядженням представника відповідача, яке судом задоволено.

02.03.2016р. за вх.№5409/16 до суду від позивача надійшло клопотання про заміну помилково доданого до позовної заяви платіжного доручення №14 від 09.02.2016р. про сплату судового збору по іншій справі на платіжне доручення №13 від 09.02.2016р. про сплату судового збору у даній справі, яке судом задоволено.

Представник відповідача у судове засідання 02.03.2016р. не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Враховуючи незявлення у судове засідання представника відповідача, неподання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та необхідність повторного витребування доказів у справі, ухвалою господарського суду Одеської області від 02.03.2016р. розгляд справи відкладено на 16.03.2016р. о 10:00; витребувано додаткові документи.

15.03.2016р. за вх.№6286/16 до суду від позивача надійшли письмові пояснення та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 16.03.2016р. представником відповідача заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю підготовки відзиву на позовну заяву, яке судом задоволено.

Враховуючи неподання витребуваних судом документів, необхідність витребування додаткових документів, приймаючи до уваги усне клопотання відповідача, ухвалою господарського суду Одеської області від 16.03.2016р. розгляд справи відкладено на 25.03.2016р. о 14:00; витребувано додаткові документи.

У судовому засіданні 25.03.2016р. представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 25.03.2016р. не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчить особистий підпис уповноваженого представника відповідача ОСОБА_3 на розписці від 16.03.2016р. про відкладення розгляду справи №916/320/16 на 25.03.2016р. о 14:00.

До того ж слід взяти до уваги, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Така ж правова позиція викладена і у п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (з наступними змінами та доповненнями).

За таких обставин відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд бере до уваги той факт, що відповідно до вимог ст. 22 ГПК/ України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За обставин, що склались, господарський суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для підготовки та надання суду витребуваних судом документів, зокрема, відзиву на позов. Справа неодноразово відкладалась судом за клопотаннями відповідача, між тим, відповідач не скористався своїм правом взяти участь у судовому засіданні та надати свою процесуальну позицію у справі.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю належним чином повідомленого відповідача в порядку ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача, господарський суд встановив:

01.04.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Охоронно-Детективне агентство «Легіон - Правопорядок» (Агентство, позивач) та Державним підприємством Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» (Замовник, відповідач) укладений договір №24 надання охоронних послуг, за умовами якого відповідач доручає, а позивач забезпечує охорону товарно-матеріальних цінностей, складських, службових приміщень, далі «Обєкт», що розташований за адресою: м. Одеса, 4-й Басейний провулок, 7.

Відповідно до п.3.1 договору позивач зобовязався: організувати та забезпечити охорону товарно-матеріальних цінностей відповідача, прийнятих під охорону, та не допускати несанкціонованого проникнення сторонніх осіб на охоронюваний «Обєкт»; здійснювати експлуатаційне обслуговування приладів охоронної сигналізації та повідомляти про несправності відповідачу в технічно можливий строк, але не пізніше однієї доби; забезпечувати дотримання встановлених правил пожежної безпеки на постах силами робітників позивача під час несення ними служби, а у разі виявлення на охоронюваному «Обєкті» пожежі або спрацювання охоронно-пожежної сигналізації, відразу повідомляти про це в пожежну частину та здійснювати заходи щодо ліквідації пожежі та наслідків технічної несправності охоронно-пожежної сигналізації; здійснювати заходи фізичного впливу та спеціальні засоби, а також засоби індивідуального захисту відповідно до чинного законодавства; здійснювати контроль виносу та вивозу матеріальних цінностей згідно з даними, наявними в накладних, з обовязковою відміткою в книзі обліку вивозу та виносу матеріальних цінностей.

Згідно з п.п 7.1, 7.2, 7.3 договору відповідач зобовязався здійснювати оплату за надання охоронних послуг позивачем, передбачених п.1.1 договору щомісячно у розмірі 15000,00 грн. (пятнадцять тисяч гривень 00 копійок). Відповідач зобовязався здійснювати оплату за надані охоронні послуги шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача щомісячно не пізніше 5-го числа місяця наступного за звітним. Надані належним чином охоронні послуги у звітному місяці оформлюються ОСОБА_3 виконаних робіт, який складається у 2-х екземплярах і підписується обома сторонами.

Пунктами 8.1, 8.4 договору передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє з 01.04.2013р. по 01.04.2014р. включно. Якщо за 30 (тридцять) робочих днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не вимагатиме його розірвання, цей договір вважається продовженим на тих самих умовах, на кожен наступний календарний рік без обмеження кількості пролонгацій.

Додатковою угодою до договору №24 від 01.04.2013р. за обопільною згодою сторін договір №24 від 01.04.2013р. визнано розірваним з 01.05.2014р.; всі інші умови договору №24 від 01.04.2013р. залишено без змін.

На виконання умов договору позивач надав, а відповідач прийняв послуги з охорони, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками сторін актами здачі-приймання виконаних робіт від 30.04.2013р. на суму 15000 грн. (за квітень 2013р.), від 31.05.2013р. на суму 15000 грн. (за травень 2013р.), від 30.06.20.13р. на суму 15000 грн. (за червень 2013р.), від 31.07.2013р. на суму 15000 грн. (за липень 2013р.), від 31.08.2013р. на суму 15000 грн. (за серпень 2013р.), від 30.09.2013р. на суму 15000 грн. (за вересень 2013р.), від 31.10.2013р. на суму 15000 грн. (за жовтень 2013р.), від 30.11.2013р. на суму 15000 грн. (за листопад 2013р.), від 31.12.2013р. на суму 15000 грн. (за грудень 2013р.), від 31.01.2014р. на суму 15000 грн. (за січень 2014р.), від 28.02.2014р. на суму 15000 грн. (за лютий 2014р.), від 31.03.2014р. на суму 15000 грн. (за березень 2014р.), від 30.04.2014р. на суму 15000 грн. (за квітень 2014р.).

Надані за актами здачі-приймання виконаних робіт від 31.08.2013р., 30.09.2013р., 31.10.2013р., 30.11.2013р., 31.12.2013р., 31.01.2014р., 28.02.2014р., 31.03.2014р. послуги відповідачем не оплачені.

Іншого відповідачем не доведено.

З підписаного сторонами та скріпленого печатками сторін акту звірки за договором №24 від 01.04.2013р. вбачається, що станом на 13.08.2013р. за відповідачем рахувалась переплата у розмірі 12716,89 грн.; за надані послуги з серпня 2013 року по квітень 2014 року нараховано 135000 грн., перераховано відповідачем 0 грн.; сальдо на 14.05.2014р. складає 122283,11 грн.

Таким чином, виходячи з наявних матеріалів справи на даний час у відповідача наявний борг перед позивачем за договором надання охоронних послуг №24 від 01.04.2013р. у розмірі 122283,11 грн.

Іншого відповідачем не доведено.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором №24 від 01.04.2013р. в частині оплати наданих позивачем послуг стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи з наявних матеріалів справи господарським судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином свої зобовязання за договором надання охоронних послуг №24 від 01.04.2013р в частині оплати наданих позивачем послуг, внаслідок чого у нього виник борг перед позивачем у розмірі 122283,11 грн.

Іншого відповідачем не доведено.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про правомірність, обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог ТОВ «Охоронно-Детективне агентство «Легіон - Правопорядок» про стягнення з відповідача 122283,11 грн. боргу.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд не може в повному обсязі прийняти до уваги виконані позивачем розрахунки 3% річних та індексу інфляції, оскільки останні виконані позивачем частково неправильно, а саме: при розрахунку 3% річних позивачем неправильно обрані складові обрахунку - не враховано кількість днів у високосному році, при розрахунку індексу інфляції - не враховано Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені Верховним Судом України у листі від 03.04.1997р. №62-97р.

З огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 ГПК України господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо зясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобовязати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобовязати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Така ж правова позиція викладена і у п.1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» (з наступними змінами і доповненнями).

Господарським судом самостійно, з урахуванням конкретних обставин справи, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, виконано розрахунки 3% річних та індексу інфляції та визначено, що розмір 3% річних за визначений період - з 06.09.2013р. по 09.02.2016р. - складає 7567,56 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Щодо індексу інфляції - за розрахунками суду розмір індексу інфляції, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем загального періоду часу з вересня 2013 року по лютий 2016 року - складає 95615,34 грн., між тим позивачем заявлено до стягнення з відповідача 93031,84 грн. індексу інфляції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

З огляду на відсутність в матеріалах справи відповідного клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції в заявленій сумі 93031,84 грн.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Охоронно-Детективне агентство «Легіон - Правопорядок» підлягають частковому задоволенню.

Іншого сторонами не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на обох сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронно-Детективне агентство «Легіон - Правопорядок» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» (65039, м. Одеса, 4-й Басейний провулок, буд. 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронно-Детективне агентство «Легіон - Правопорядок» (65033, м. Одеса, вул. Желябова, буд. 4/1, ) 122283 (сто двадцять дві тисячі двісті вісімдесят три) грн. 11 коп. боргу, 93031 (девяносто три тисячі тридцять одну) грн. 84 коп. індексу інфляції, 7567 (сім тисяч пятсот шістдесят сім) грн. 56 коп. 3% річних та 3343 (три тисячі триста сорок три) грн. 24 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з ч.5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області.

Повне рішення складено 30 березня 2016 р.

Суддя Ю.С. Бездоля