ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Справа № 901/856/13-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Картере В.І..,

Татькова В.І.

розглянувши касаційну

скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2015 року

та на ухвалу господарського суду Київської області від 22 вересня 2015 року

у справі №901/856/13-г

господарського суду Київської області

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

про стягнення 5677959, 27 грн.

за участю представників

позивача - Зубар О.В.

відповідача - Варданян А.А.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 23 квітня 2013 року у справі № 901/856/13-г позов Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" борг в сумі 5581605.52 грн., інфляційні витрати в сумі 11163.21 грн., 3 % річних в розмірі 46401,37 грн. та 67436,01 грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22 вересня 2015 року (суддя Горбасенко П.В.) залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2015 року (Федорчук Р.В., Майданевич А.Г., Лобань О.І.) задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про видачу дублікату наказу від 07 травня 2013 року у справі № 901/856/13-г.

Не погоджуючись з вищезазначеними ухвалою та постановою Публічне акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить ухвалу господарського суду Київської області від 22 вересня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених вимог Публічному акціонерному товариству "Укргазвидобування".

В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22 вересня 2015 року задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про видачу дублікату наказу від 07 травня 2013 року у справі № 901/856/13-г з тих підстав, що наказ господарського суду Київської області від 07 травня 2013 року у справі № 901/856/13-г втрачено та не пред'явлено до виконання. В якості доказу втрати і відсутності факту пред'явлення наказу суду до виконання заявником подано довідку № 2/1-01-5509 від 17 вересня 2015 року, яка підписана головою правління та в. о. головного бухгалтера Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" та скріплена печаткою товариства.

Судами зі змісту довідки № 2/1-01-5509 від 17 вересня 2015 року встановлено, що у зв'язку з тимчасовою окупацією півострова Крим Російською Федерацією ВПВР Управління державної виконавчої служби ГУЮ МЮУ в АР Крим припинило свою діяльність та наказ господарського суду Автономної Республіки Крим від 07 травня 2013 року зі справи №910/856/13-г до ПАТ "Укргазвидобування" не повернувся, а тому заявник вважає наказ втраченим і зазначає, що наказ до виконання повторно не пред'явлений.

Відповідно до ст. 120 Господарського кодексу України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала. До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Таким чином, ГПК України не містить вимог щодо змісту заяви про видачу дублікату наказу.

Водночас, ч. 3 ст. 120 ГПК України визначає документи, які повинні бути додані до заяви про видачу дубліката наказу на підтвердження факту втрати наказу.

Господарський процесуальний кодекс України не зобов'язує заявника наводити причини втрати наказу. Підставою для видачі наказу є подана заява з документами, які підтверджують факт втрати наказу та довідка про втрату наказу.

Водночас, у видачі дубліката наказу може бути відмовлено, якщо до заяви про видачу дубліката не додано документів, передбачених статтею 120 ГПК України.

Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в АР Крим від 31 травня 2013 року відкрито виконавче провадження № 38197390 з виконання наказу № 901/856/13-г від 07 травня 2013 року виданого господарським судом АРК.

Позивач до матеріалів справи долучив копію листа Міжнародного відділу судових приставів по виконанню особливих виконавчих проваджень УФССП Росії по Республіці Крим від 13 серпня 2015 року № 82001/15/30876 в якому зазначено, що виконавче провадження зі справи № 901/856/13-г закінчено 15 листопада 2014 року.

Довідкою про втрату наказу господарського суду № 2/1-01-5509 від 17 вересня 2015 року позивач засвідчує, що наказ Господарського суду АРК № 901/856/13-г від 07 травня 2013 року втрачений та до виконання повторно не пред'являвся.

Судами встановлено, що 28 липня 2014 року представник позивача звертався до Міністерства юстиції України з листом № 2/1-01-3910 про надання роз'яснень з приводу виконання виконавчих документів, в тому числі наказу у справі № 901/856/13-г. У зазначеному листі позивач посилається на те, що наказ у справі № 901/856/13-г знаходиться в Управлінні Федеральної служби судових приставів Російської Федерації по Республіці Крим.

У відповідь на лист позивача Міністерство юстиції України зазначило, що Автономна Республіка Крим є окупованою територією та виконання судових рішень на цій території є об'єктивно неможливим. У зв'язку з чим, якщо боржник перебуває за межами тимчасово окупованих територій, або належні йому майно чи кошти знаходяться за межами таких територій, державний виконавець може проводити виконавчі дії за відповідним місцем їх виконання. Також в листі зазначено, що замість втраченого оригіналу судового наказу стягувач має право отримати його дублікат (лист № 14094-0-33-14/6.1 від 07 серпня 2014 року).

Преамбулою Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державною. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою.

Згідно статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон) тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону, для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 9 Закону - державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, лист Міжнародного відділу судових приставів по виконанню особливих виконавчих проваджень УФССП Росії по Республіці Крим від 13 серпня 2015 року № 82001/15/30876 є недійсним та не створює правових наслідків та не може бути належним доказом в розумінні 32, 34, 36 ГПК України.

Викладені в листі обставини щодо діяльності на території України незаконного органу - Міжнародного відділу судових приставів по виконанню особливих виконавчих проваджень УФССП Росії по Республіці Крим, є порушенням суверенітету України та створює загрозу її національній безпеці.

Статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено строк пред'явлення наказу до виконання в один рік, перебіг якого починається з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в АР Крим від 31 травня 2013 року відкрито виконавче провадження № 38197390 по виконанню наказу № 901/856/13-г від 07 травня 2013 року виданого господарським судом АРК, а тому суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що строк для пред'явлення до виконання наказу господарського суду Автономної Республіки Крим від 07 травня 2013 року № 901/856/13-г було перервано.

Отже, строк пред'явлення до виконання наказу господарського суду Автономної Республіки Крим від 07 травня 2013 року № 901/856/13-г не пропущено.

Враховуючи що строк пред'явлення наказу до виконання не пропущений та беручи до уваги надану стягувачем довідку про його втрату, господарський суд правомірно задовольнив заяву про видачу дублікату наказу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Вищого господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Таким чином, доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене. Вищий господарський суд України дійшов висновку, що постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2015 року зі справи №901/856/13-г залишити без змін.

Головуючий суддя І. А. Плюшко

Судді В. І. Картере

В. І. Татьков