ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.03.2016 Справа № 920/102/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Томаш», м.Харків

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумський центр здоров'я», м.Суми

про стягнення 35096,16 грн.

СУДДЯ МОЇСЕЄНКО В.М.

секретар судового засідання Сорока Л.М.

Представники:

від позивача: Фішер В.О.;

від відповідача: Збукарєва К.В.;

В судовому засіданні 17.03.2016 року оголошувалась перерва до 28.03.2016 року до 11 год. 00 хв.

Суть спору: позивач, згідно вимог позовної заяви № 08 від 20.01.2016р., просить суд стягнути з відповідача на свою користь 25303,66 грн. основного боргу за поставлені товари, 2201,40 грн. пені, 7591,10 грн. штрафу та судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Відповідач подав відзив від 17.02.2016р. № б/н на позовну заяву, в якому зазначає, що станом на 04.02.2016р. (порушення господарським судом Сумської області провадження у справі № 920/102/16) сплатив позивачу заборгованість за договором поставки № 207 від 30.12.2013р. на суму 18809,67 грн., що підтверджується копіями банківських виписок по рахунку виконавця за листопад 2015р., грудень 2015р., січень 2016р. Як зазначає відповідач, станом на 18.02.2016р. основний борг відповідача перед позивачем відсутній, тому в задоволенні позову на суму 18809,67 грн. основного боргу, 7591,10 грн. 30 % штрафу від суми боргу та 2201,40 грн. пені просить суд відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю, а в частині стягнення 6493,99 грн. основного боргу провадження у справі припинити у зв'язку із погашенням боргу до розгляду справи по суті.

Позивач подав заяви про зменшення розміру позовних вимог від 15.02.2016р. та від 17.02.2016р., в яких, посилаючись на часткове погашення відповідачем заборгованості зменшує розмір позовних вимог, а саме згідно заяви від 17.02.2016р. просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 14073,25 грн., пеню в розмірі 2201,40 грн. та 7591,10 грн. штрафу.

Позивач подав заяву № 47 від 14.03.2016 року про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 9000,00 грн. основного боргу, 2201,40 грн. пені, 7591,10 грн. штрафу, а також витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Керуючись ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, суд приймає до розгляду заяву позивача № 47 від 14.03.2016 року про зменшення розміру позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив:

30.12.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 207, відповідно до умов якого постачальник (позивач) зобов'язується систематично поставляти і передавати у власність покупця медикаменти, лікарські засоби, вироби медичного призначення, а покупець (відповідач) зобов'язується приймати товар і вчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

На виконання умов даного договору позивач, відповідно до видаткових накладних (№ 255972 від 23.09.2015, № 256098 від 23.09.2015, № 277833 від 14.10.2015, № 279746 від 16.10.2015, № 279993 від 16.10.2015, № 281238 від 17.10.2015, № 281237 від 17.10.2015, № 281261 від 17.10.2015, № 281236 від 17.10.2015, № 281239 від 17.10.2015, № 283132 від 20.10.2015, № 283995 від 21.10.2015, № 284426 від 21.10.2015, № 284427 від 21.10.2015, № 285285 від 22.10.2015, № 315065 від 20.11.2015, № 323561 від 28.11.2015) позивач поставив відповідачу товар (медикаменти, лікарські засоби, вироби медичного призначення) на загальну суму 25303,66 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору поставки № 207 від 30.12.2013 року строки оплати поставленого товару визначаються у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною даного договору.

Позивач зазначає, що відповідач прийняв товар, але у встановлені у накладних строки не оплатив його.

Згідно акту звірки взаєморозрахунків, підписаного сторонами, станом на 23.02.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем складала 14073,25 грн.

У заяві № 47 від 14.03.2016 року про зменшення розміру позовних вимог позивач зазначив, що відповідач частково оплатив товар в розмірі 5073,25 грн. і станом на 14.03.2016 року заборгованість відповідача за поставлений товар складає 9000,00 грн.

Крім того, за порушення строків оплати товару, відповідно до п.6.2. договору поставки № 207 від 30.12.2013 року, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення та 30% від загальної вартості несплаченого товару у разі прострочення оплати понад 30 днів.

Відповідач не заперечує факт поставки товару, відповідно до вищезазначених видаткових накладних та прострочення його оплати.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач отримав зазначений у видаткових накладних товар, що підтверджується його підписом та печаткою, але доказів на підтвердження того, що товар був оплачений у встановлені договором поставки строки, не надав.

Заперечення відповідача стосовно того, що він мав заборгованість по переліку накладних, на який посилається позивач, лише в розмірі 6493,99 грн., тому просить відмовити в стягненні 18809,67 грн. основного боргу, а також повністю відмовити в стягненні з нього 7591,10 грн. штрафу та 2201,40 грн. пені, суд вважає необгрунтованими та до уваги їх не приймає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує та не оспорюється представником відповідача, що відповідач несвоєчасно сплачував кошти за отримані товари та не вказував, за яку саме конкретну накладну (призначення платежу в банківських виписках) він сплачував кошти, тому позивач отримані кошти зараховував почергово за раніше отриманий та неоплачений відповідачем товар.

В перелік несплачених накладних позивач до позовної заяви вніс суми неоплачених накладних, факт та розмір заборгованості перед позивачем підтверджується поданими сторонами матеріалами - видатковими накладними, актом звірки, розрахунками позивача.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за поставлений, але не оплачений товар в сумі 9000,00 грн. є обґрунтованими та законними, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. При цьому ст. 549 Цивільного кодексу України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобов'язання, які, згідно норм ст. 547 Цивільного кодексу України, мають бути закріплені у правочині, укладеному в письмовій формі.

За неналежне виконання умов договору відповідачу нарахована пеня в розмірі 2201,40 грн.

Оскільки, пеня в зазначеній сумі нарахована в межах строку позовної давності, з урахуванням вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, позовні вимоги в зазначеній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 549 - 552 Цивільного кодексу України.

Крім того, п. 6.2. договору поставки товару № 207 від 30.12.2013р., сторони дійшли згоди, що відповідач у випадку прострочення оплати товару понад 30 днів сплачує на користь позивача 30% від загальної вартості несплаченого товару.

Згідно наданого позивачем розрахунку відповідачу нараховано до сплати 7591,10 грн. 30 % штрафу.

Таким чином, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 9000,00 грн. основного боргу, 2201,40 грн. пені та 7591,10 грн. 30 % штрафу.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача відшкодовуються витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити .

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумський центр здоров'я» (42355, Сумська область, Сумський район, смт. Низи, вул. Шлях, 21, код 32891622) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Томаш» (61204, м. Харків, пр. Л. Свободи, 46-в, код 25184975) 9000,00 грн. основного боргу, 7591,10 грн. 30 % штрафу, 2201,40 грн. пені, 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 28.03.2016.

Суддя В.М. Моїсеєнко