РІШЕННЯ

21 березня 2016 року Справа №913/219/16

Провадження №19/913/219/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Лучстройцентр, с.Коломийчиха Сватівського району Луганської області

до Головного територіального управління юстиції у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 132025 грн 05 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання помічник судді Шапошникова О.М.

У засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув;

від відповідача представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю Лучстройцентр звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Головного територіального управління юстиції у Луганській області про стягнення заборгованості за договорами про закупівлю послуг за державні кошти №5ор від 03.03.2014, про відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення №5ву від 03.03.2014, про відшкодування витрат за комунальні послуги №5вк від 03.03.2014 в сумі 89474 грн 16 коп., інфляційних нарахувань в сумі 39690 грн 92 коп., 3% річних у сумі 2859 грн 97 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 12.02.2016 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 24.02.2016.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 24.02.2016 розгляд справи відкладений на 10.03.2016, а потім відповідною ухвалою на 21.03.2016.

Клопотанням №8/14/1340 від 18.03.2016 відповідач підтвердив укладення між сторонами договорів про закупівлю послуг за державні кошти №5ор від 03.03.2014, про відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення №5ву від 03.03.2014, про відшкодування витрат за комунальні послуги №5вк від 03.03.2014 та зазначив, що починаючи з квітня 2014 року відповідач не отримував рахунки на відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення та акти виконаних робіт від позивача; просив витребувати у позивача докази відправлення рахунків на сплату та актів приймання-передачі, докази відправлення та докази вручення вимоги з проханням негайно погасити заборгованість.

Сторони не скористалися своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечили участі повноважного представника у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно до п.п.3.9.1, 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч.1 ст.64 та ст.87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманої на сайті https://usr.minjust.gov.ua, місцезнаходженням відповідача є: вул.Єгорова, б.22, м.Сєвєродонецьк Луганської області, 93400.

Згідно з ст.10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.05.2003 №755-IV якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Також відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, не забезпечив явку представника у судове засідання, не надання відзиву на позовну заяву та не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті.

Згідно положень ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 21.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

03.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю Лучстройцентр (учасник, позивач) та Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області (замовник, відповідач) був укладений договір про закупівлю послуг за державні кошти №5ор, за умовами якого учасник зобовязався у 2014 році надавати замовникові послуги, зазначені у п.1.2 даного договору, а замовник прийняти і оплатити такі послуги (п.1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору найменування послуг: послуги зі здавання під найм власної нерухомості (оренда приміщення), код за Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016-2010-68.20.1. Кількісні характеристики виконуваних за цим договором послуг: 1) Приміщення передається в оренду під розміщення структурного підрозділу замовника: Краснолуцької державної нотаріальної контори; 2) адреса розміщення: м.Красний Луч, вул.К.Маркса, б.13; 3) Загальна площа приміщення, яке передано в оренду: 168 м2, яке розташоване на 1 поверсі двоповерхової будівлі.

Відповідно до п.3.1 договору його ціна становить 60480 грн 00 коп. Вартість 1 м2 складає 30 грн 00 коп.

Розрахунки за надані послуги здійснюються поетапно за фактом наданих послуг у 10-денний термін з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг (п.4.2 договору).

В п.7.3 договору сторони передбачили види порушень та санкцій за них: за невчасну оплату наданих послуг замовник сплачує учаснику штраф у розмірі 0,1% від вартості товару.

У відповідності до п.10.1 договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014. Відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України умови договору розповсюджуються на відносини між сторонами, які виникли з 01.01.2014.

В додатку №2 до договору про закупівлю послуг за державні кошти сторони погодили розрахунок вартості 1 м2 приміщення.

Вказане приміщення передане відповідачеві за актом приймання-передачі від 03.03.2014.

03.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю Лучстройцентр та Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області був укладений договір про відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення №5ву, за умовами якого орендодавець за свій рахунок оплачує послуги з утримання орендованого приміщення загальною площею 168 м2, згідно договору оренди нежитлових приміщень, а орендар зобовязується відшкодувати орендодавцеві витрати, обумовлені в п.2.1.1 цього договору в строки, зазначені в цьому договорі (п.1.1 договору).

Згідно з п.2.1 договору орендар зобовязаний: відшкодувати орендодавцеві щомісячно в повному обсязі плату за зміст орендованого приміщення: згідно розрахунків, вказаних в додатку №1, який є невідємною частиною цього договору (пп.2.1.1 договору); щомісяця вносити на розрахунковий рахунок орендодавця оплату витрат з утримання орендованого приміщення, не пізніше 5-х банківських днів з дня предявлення рахунку та акта виконаних робіт орендодавцем (пп.2.1.2 договору).

У відповідності до п.5.3 договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014. Відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України умови договору розповсюджуються на відносини між сторонами, які виникли з 01.01.2014.

Також між сторонами були підписані додатки до договору: розрахунок вартості витрат на утримання орендованого приміщення та розрахунок вартості витрат на охорону приміщення з зазначенням щомісячної плати.

03.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю Лучстройцентр (споживач) та Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області (субспоживач) був укладений договір про відшкодування витрат за комунальні послуги №5вк, за умовами якого споживач забезпечує орендоване приміщення площею 168 м2 під розміщення структурного підрозділу субспоживача: Краснолуцька державна нотаріальна контора за адресою: м.Красний Луч, вул.К.Маркса, 13, комунальними послугами (водопостачання та водовідведення, електроенергія, теплопостачання). Надання комунальних послуг здійснюється відповідно до встановлених графіків і лімітів подачі води, електроенергії, періоду опалювального сезону (п.1.1 договору).

Відповідно до п.4.1 договору відшкодування за комунальні послуги (електрика, вода, теплопостачання), проводиться за фактичні витрати протягом 5 днів з моменту надання рахунку: по послугах водопостачання і водовідведення пропорційно кількості користувачів. На момент укладення договору тариф за 1 куб.м водопостачання 9,82 грн., водовідведення 8,66 грн., загалом складає 18,48 грн.; по електроенергії згідно споживаної потужності електроприладів. На момент укладення договору тариф за 1 квт/год ел. енергії 1,23888 грн.; по теплозабезпеченню пропорційно займаної площі (згідно доданого розрахунку).

Згідно з п.5.4 договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2014. Відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України умови договору розповсюджуються на відносини між сторонами, які виникли з 01.01.2014.

Між сторонами до зазначеного договору були підписані відповідні додатки: розрахунок вартості комунальних послуг з опалення з помісячним зазначенням сум платежів (а.с.23), розрахунок вартості комунальних послуг за витрачену електроенергію за місяць (а.с.24), розрахунок вартості комунальних послуг з водовідведення та водопостачання за місяць (а.с.25).

Відповідач на виконання вказаних умов договору здійснив оплату послуг з січня по березень 2014 року, далі оплати припинились.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.283 Господарського кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

В п.3.1 договору про закупівлю послуг за державні кошти №5ор від 03.03.2014 сторони визначили ціну договору 60480 грн 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п.4.2 договору про закупівлю послуг за державні кошти №5ор розрахунки за надані послуги здійснюються поетапно за фактом наданих послуг у 10-денний термін з моменту підписання акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до пп.2.1.2 п.2.1 договору про відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення №5ву від 03.03.2014 орендар зобовязаний щомісяця вносити на розрахунковий рахунок орендодавця оплату витрат з утримання орендованого приміщення, не пізніше 5-х банківських днів з дня предявлення рахунку та акта виконаних робіт орендодавцем. В п.4.1 договору №5вк про відшкодування витрат за комунальні послуги від 03.03.2014 сторони передбачили, що відшкодування за комунальні послуги (електрика, вода, теплопостачання) проводиться за фактичні витрати протягом 5 днів з моменту надання рахунку.

Як вбачається з укладених між сторонами договорів орендоване відповідачем приміщення знаходиться у м.Красний Луч Луганської області.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції №1669-VIІ від 02.09.2014 моментом початку Антитерористичної операції є дата набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року №405/2014. Цей Указ набрав чинності 14.04.2014.

Статтею 2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання вказаного Закону Кабінетом Міністрів України 02.12.2015 розпорядженням №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (надалі - Перелік).

Як зазначалось вище орендоване приміщення знаходиться в м.Красний Луч Луганської області, яке включено до вказаного Переліку.

На момент укладення вказаних договорів позивач також був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, але в подальшому перереєстрований на підконтрольній території в с.Коломийчиха Сватівського району Луганської області.

Як зазначив, позивач в позовній заяві, він з січня по червень 2014 надсилав відповідачеві відповідні рахунки та акти приймання-передачі виконаних робіт. Відповідач в клопотанні №8/14/1340 від 18.03.2016 підтвердив отримання рахунків та актів приймання-передачі наданих послуг з січня по квітень 2014 року. Позивач, в свою чергу, зазначив про неможливість надання доказів надсилання відповідачеві рахунків та актів приймання-передачі виконаних робіт з квітня місяця 2014 року, оскільки вказані документи залишились на непідконтрольній українській владі території, а з кінця червня у звязку із проведення на території Луганської області антитерористичної операції поштові відділення призупинили приймання поштових відправлень.

У звязку з викладеним, позивач 28.01.2015 звернувся до відповідача у відповідності до приписів ст.530 Цивільного кодексу України з листом (а.с.29), в якому вимагав сплату заборгованості за договором про закупівлю послуг за державні кошти №5ор від 03.03.2014 в сумі 45360 грн 00 коп., за договором про відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення №5ву від 03.03.2014 в сумі 29976 грн 66 коп., за договором про відшкодування витрат за комунальні послуги №5вк від 03.03.2014 в сумі 18458 грн 12 коп., всього в сумі 89474 грн 16 коп. Крім того позивачем на адресу відповідача разом з листом було направлено рахунки-фактури та акти приймання передачі виконаних робіт з травня по грудень 2014 року (а.с.31).

Відповідач вказану вимогу залишив без відповіді та задоволення.

Враховуючи викладені приписи законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про закупівлю послуг за державні кошти №5ор від 03.03.2014 за період з квітня по грудень 2014 року в сумі 45360 грн 00 коп., за договором про відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення №5ву від 03.03.2014 за період з квітня по грудень 2014 року в сумі 29976 грн 66 коп., за договором про відшкодування витрат за комунальні послуги №5вк від 03.03.2014 за період з квітня по грудень 2014 року в сумі 18458 грн 12 коп., всього в сумі 89474 грн 16 коп.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.01.2015 по 06.01.2016 в сумі 2859 грн 97 коп., інфляційних втрат за період з січня 2015 по листопад 2015 року в сумі 39690 грн 92 коп. суд зазначає наступне.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки позивачем не доведено щомісячного виставлення відповідачеві рахунків та актів приймання-передачі виконаних робіт як це передбачено умовами укладених договорів, тому суд враховує приписи ст.530 Цивільного кодексу України та направлення позивачем відповідачеві 28.01.2016 листа з вимогою оплатити заборгованість.

Відповідно до пп.1.7 п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобовязання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обовязку негайного виконання; такий обовязок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи предявив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобовязання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України. Днем предявлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового звязку і підприємством звязку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем предявлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма предявлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобовязаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства звязку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві звязку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, незявлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непредявленою.

Відповідно до інформації з сайту Укрпошти (http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/OperationList.aspx?id=240) лист позивача з вимогою погасити існуючу заборгованість за укладеними договорами в сумі 89474 грн 16 коп. та додані до нього рахунки-фактури та акти приймання-передачі виконаних робіт отримані відповідачем 03.02.2016, тобто, враховуючи приписи ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, початком періоду прострочення за вказаними договорами є 11.02.2016.

З огляду на викладене позивачем передчасно заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.01.2015 по 06.01.2016 в сумі 2859 грн 97 коп., інфляційних втрат за період з січня 2015 по листопад 2015 року в сумі 39690 грн 92 коп., тому у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відносно клопотання відповідача про витребування у позивача доказів відправлення рахунків на сплату, актів приймання-передачі та доказів відправлення і вручення вимоги про сплату заборгованості господарський суд зазначає наступне.

Позивачем до позовної заяви додано лист б/н та без дати (а.с.29), який адресований відповідачеві з вимогою погасити існуючу заборгованість в сумі 89474 грн 16 коп. за договорами про закупівлю послуг за державні кошти №5ор від 03.03.2014, про відшкодування витрат на утримання орендованого приміщення №5ву від 03.03.2014, про відшкодування витрат за комунальні послуги №5вк від 03.03.2014. Відповідно до фіскального чеку (а.с.30) та опису вкладення (а.с.31) зазначений лист разом із рахунками-фактурами та актами приймання-передачі виконаних робіт був направлений відповідачеві 28.01.2016.

Як вже зазначив господарський суд, відповідно до інформації з сайту Укрпошти (http://services.ukrposhta.ua/bardcodesingle/OperationList.aspx?id=240) вказаний лист отриманий відповідачем 03.02.2016.

Крім того, позивач в позовній заяві вказав про неможливість через проведення антитерористичної операції подання доказів виставлення відповідачеві відповідних рахунків та актів приймання-передачі виконаних робіт.

З огляду на викладене вказане клопотання судом відхиляється.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

При зверненні позивача з даним позовом до суду було сплачено за квитанцією №N1A6T60439 від 10.02.2016 судовий збір у сумі 1980 грн 00 коп., в той час як, виходячи із заявленої до стягнення суми (132025 грн 05 коп.) повинно було бути сплачено судовий збір у сумі 1980 грн 38 коп. В подальшому позивачем за квитанцією №NOYYX41955 від 22.02.2016 сплачено судовий збір в сумі 10 грн 00 коп. Тобто фактично Товариство з обмеженою відповідальністю Лучстройцентр сплатило судовий збір у загальній сумі 1990 грн 00 коп.

Таким чином, наразі існує необхідність повернення Товариству з обмеженою відповідальністю Лучстройцентр судового збору в сумі 09 грн 62 коп., який у відповідності до приписів Закону України Про судовий збір може бути повернутий ухвалою господарського суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1980 грн 38 коп. покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Лучстройцентр до Головного територіального управління юстиції у Луганській області задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Луганській області, вул.Єгорова, б.22, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 34941884, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Лучстройцентр, вул.Ключева, б.49, с.Коломийчиха Сватівського району Луганської області, ідентифікаційний код 34536442, заборгованість в сумі 89474 грн 16 коп., судовий збір у сумі 1342 грн 11 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.03.2016.

Суддя Т.В. Косенко