КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2016 р. Справа№ 925/1920/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Саражан Н.М. - представник

від відповідача: Копитіна Т.Д. - представник

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз"

на рішення

Господарського суду Черкаської області

від 18.01.2016р.

у справі № 925/1920/15 (суддя Г.М. Скиба)

за позовом Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз"

до Трериторіального управління державної судової адміністрації України у Черкаській області

про стягнення 236 167, 49 грн. заборгованості та санкцій

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області про стягнення з відповідача 236 167,49 грн. заборгованості та санкцій, з яких: 118023,34 грн. основної заборгованості, 58795,53 грн. пені, 55323,04 грн. інфляційних та 4025,58 грн. -3% річних, згідно типового договору №01/11586/п-15 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 07.05.2015р., та відшкодування судових витрат.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 18.01.2016 р. у справі № 925/1920/15 у задоволені позову відмовлено повністю.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити повністю, оскільки вважає, що місцевим судом порушено норми матеріального та процесуального права, не досліджено усіх істотних обставин, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що відповідач своїх заперечень щодо ненадання послуг постачання природного газу суду не надав, так як і не заперечував щодо якості поставленого природного газу.

Крім того, апелянт зазначає, що відповідач у відзиві на позов від 28.12.2015р. вих. №4785-03/15, який наявний в матеріалах справи, визнав суму заборгованості в розмірі 118 023,34грн., однак місцевий суд з невідомих причин не дослідив відзив та не надав йому належної оцінки.

Апелянт зазначає, що посилання суду на те, що акти прийому - передачі газу не містять підпису споживача як сторони договору, а тому не приймаються до уваги, є помилковим, оскільки зазначені акти підписані та засвідчені печаткою місцевих судів, які є фактичними, безпосередніми споживачами природного газу і в приміщенні яких встановлені лічильники газу. Крім того, протягом дії договору та здійсненні часткових платежів від відповідача не надходило зауважень щодо наявності обмежень повноважних представників, які є безпосередніми споживачами природного газу відповідно до переліку № 1 до договору.

На думку апелянта, посилання місцевого суду на відсутність боргу виходячи з акту звірки наданого відповідачем, є неповним з»ясуванням обставин справи, оскільки зазначеним актом ні в якому разі не погоджено розмір заборгованості між сторонами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія встановила наступне.

07.05.2015р. між Публічним акціонерним товариством "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (постачальник за договором) в особі заступника голови правління з охорони праці Сириці В.Д., що діє на підставі довіреності №90 від 06.03.2015р., та Територіальним управлінням державної судової адміністрації України у Черкаській області (споживач за договором) в особі начальника управління Кулик В.С., що діє на підставі положення, було укладено типовий договір №01/11586/п-15 на постачання природного газу за регульованим тарифом.

Відповідно до п.1.1 укладеного договору постачальник постачає природний газ для потреб споживача, а споживач оплачує вартість отриманого газу і наданих послуг у розмірах, строках та порядку, що передбачені договором.

Договірні обсяги постачання газу споживачеві наведені в додатку 3 до договору (а.с. 27). Сторони домовились про постачання газу в обсязі 27,818 тис.куб.м. з січня по грудень включно 2015р. та його оплату.

Пунктом 4.1 Розділу IV договору передбачено, що розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами та тарифами, що встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Положеннями п. 4.3 та п.п. 5.1.3 п. 5.1 договору визначено обов'язок позивача розміщувати інформацію про ціну газу та її складові на своєму веб сайті www.chergas.com.ua та в засобах масової інформації.

Пунктом 4.6. договору сторони погодили, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем на умовах щомісячної/щодекадної 100 % попередньої оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку 3 до договору, не пізніше ніж за три робочих дні до початку розрахункового періоду, крім оплати вартості послуг з постачання суб'єктами господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, установлених на дахові прибудованих (виходячи з обсягу природного газу, що використовується для виробництва та надання населенню послуг з опалення та гарячого водопостачання за умови ведення такими суб»єктами окремого приладового та бухгалтерського обліку тепла і гарячої води).

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу у п'ятиденний строк з дня отримання такої вимоги.

У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом рахункового періоду споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в п"ятиденния строк після збільшення цього обсягу.

Згідно п. 4.7 договору оплата вартості послуг з постачання газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, з якого в установленому законодавством порядку здійснюється розподіл грошових коштів між суб'єктами ринку природного газу, у тому числі на поточний рахунок Газорозподільного/Газотранспортного підприємства за договором на транспортування природного газу.

Додатком № 1 до договору є Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання (далі - Перелік). Цим Переліком споживач самостійно визначив свої об'єкти - загальні суди Черкаської області, газоспоживаюче обладнання та вузли обліку газу, які встановлені на цих об'єктах.

Пунктом 4 Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, затвердженим Наказом Державної судової адміністрації України від 05.04.2011 року № 82 визначено, що основним завданням територіальних управлінь є організаційне забезпечення діяльності місцевих судів, з метою створення належних умов для їх функціонування, суддів та забезпечення роботи суддівського самоврядування.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач зазначає, що відповідачу було передано: у лютому 2015р. - 24813 куб.м. газу на суму 185 909,91 грн.; у березні 2015р. - 15681 куб.м. газу на суму 178908,28 грн.; у квітні 2015р. - 6063 куб.м. газу на суму 59108,43 грн.

Ціна за 1000 м.куб. газу відповідно становила у лютому 2015 року - 7 492,44 грн., у березні 2015 року - 11 409,24 грн., у квітні 2015 року - 9 749,04 грн., що підтверджується інформацією з веб-сайту позивача та оголошення ЗМІ - в газеті «Нова Доба» № 27 від 02.04.2015 року.

Відповідач платіжними дорученнями № 894 від 05.06.2015 року (а.с. 110) на суму 174 809,08 грн. та № 1486 від 08.09.2015 року (с.с. 109) на суму 4 099,20 грн. всього 178 908,28 грн. з зазначенням підстав оплати: рахунок на оплату № 7968 від 24 квітня 2015 року виданий позивачем, в якому зазначено обсяг спожитого природного газу в березні м-ці 2015 року в кількості 15, 681 тисяч м. куб. газу по ціні 11 409,24 грн. за тисячу м. куб, що в грошовому еквіваленті становить 178 809 08 грн.

Платіжним дорученням № 1989 від 24.11.2015 року (с.с. 109) на суму 36 326,26 грн. було частково сплачено рахунок на оплату № 14027 від 18.11.2015 року на суму 154 346,60грн.

Зазначений рахунок на суму 154 346,60 грн. складається із сум часткової заборгованості за поставлений природний газ в лютому 2015 року: 12,711 м. куб * 7 492,44 грн. = 95 38,17 грн. та боргу за спожитий газ в квітні 2015 року, а саме: 6,063 м. куб. * 9 749,04 грн. - 59 108,43 грн., а разом 154 346,60 грн.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, відповідач за поставлений позивачем природний газ у лютому, березні, квітні 2015 року за договором № 01/11586/п-15 від 07.05.2015 року розрахувався частково, заборгованість складає 118 023,34 грн.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 118023,34 грн. за поставлений позивачем природний газ у лютому, березні, квітні 2015 року за договором № 01/11586/п-15 від 07.05.2015 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За час прострочення виконання грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення трьох процентів річних у розмірі 4 025,58 грн. та 55 323,04 грн. збитків від інфляції є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 6.2.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого за кожен день прострочення платежу.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК УКраїни у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Позивачем на підставі умов п.6.2.2. договору та чинного законодавства України було нараховано відповідачу пеню у розмірі 58 795,53 грн.

Під час розгялду справи відповідач звернувся до суду з заявою про зменшення штрафних санкцій, просить суд врахувати своє скрутне матеріальне становище та максимально зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 3) ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п.3. 17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання- зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Тобто, законом надано право суду зменшити неустойку, яка є надмірною порівняно з наслідками порушення грошового зобов'язання, що спрямовано на встановлення балансу між мірою відповідальності і дійсного (а не можливого) збитку, що завданий правопорушенням, а також проти зловживання правом.

Враховуючи ту обставину, що основна заборгованість за договором була частково погашена відповідачем до звернення позивача до суду з даним позовом, а також те, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, затвердженого Головою Державної судової адміністрації України від 25.09.2015 територіальне управління ДСА України у Черкаській області є територіальним органом ДСА України, що як бюджетна установа, згідно з Законом України «Про джерела фінансування органів державної влади» та Бюджетним кодексом України фінансується виключно за кошти Державного бюджету України в межах, передбачених Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік. Усі рахунки територіального управління ДСА України у Черкаській області відкриті в органах Державної казначейської служби України. Виконання зобов'язань ТУ ДСА України у Черкаській області здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з його рахунків, колегія приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для зменшення розміру пені, заявленої позивачем до 1, 00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти зменшення пені до 1,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення із відповідача пені від суми основної заборгованості за договором підлягають частковому задоволенню у розмірі 1,00 грн.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Аналізуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню.

З огляду на вищезазначене, колегія приходить до висновку про те, що місцевий суд при прийняті рішення недоведені обставини, що мають значення для справи, визнав доведеними, дійшов до висновків, які не відповідали обставинам справи та чинному законодавству, що призвело до порушення норм матеріального права.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно п. 2 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для скасування чи зміни рішення, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення місцевого суду у зв»язку з неправильним застосуванням норм матеріального права підлягає скасуванню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У зв'язку з скасуванням рішення Господарського суду Черкаської області слід здійснити перерозподіл судових витрат пропорційно до задоволенихї позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.01.2016р. у справі № 925/1920/15 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 18.01.2016р. у справі № 925/1920/15 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Трериторіального управління державної судової адміністрації України у Черкаській області (вул. Гоголя, 316, м. Черкаси, 18015, ) на користь Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (вул. Громова, 142, м. Черкаси, 18000, ) 118 023, 34 грн. основного боргу, 55 323, 04 грн. інфляційних втрат, 4 025,58 грн. 3% річних від простроченої суми, 1, 00 грн. пені, 2 660,59 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову, 2 926, 65 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду Черкаської області.

Матеріали справи № 925/1920/15 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх