ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2016 р.Справа № 923/1776/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління комунальної власності Херсонської міської ради

на рішення господарського суду Херсонської області від 11 січня 2016 року, повний текст якого складено та підписано 15 січня 2016 року

по справі № 923/1776/15

за позовом Управління комунальної власності Херсонської міської ради

до Херсонської міської організації інвалідів і ветеранів війни

про розірвання договору та зобовязання повернути майно

В С Т А Н О В И В :

26.10.2015 року Управління комунальної власності Херсонської міської ради (далі по тексту Позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Херсонської міської організації інвалідів і ветеранів війни (далі по тексту Відповідач) про розірвання договору та зобовязання повернути майно.

25.11.2015 року позивач звернувся до суду з заявою в порядку ст.22 ГПК України про зміну предмета позову, відповідно до якої просив:

- розірвати договір безоплатного безстрокового користування нежилим приміщенням площею 290,80 м.кв., розташованим за адресою: вул. Паровозна, 23 у м. Херсоні, від 21.01.2008р. №1351, укладений між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради та Херсонською міською організацією інвалідів і ветеранів війни.

- зобов'язати Херсонську міську організацію інвалідів і ветеранів війни повернути Управлінню комунальної власності Херсонської міської ради нежилі приміщення загальної площею 290,80 м.кв., розташовані за адресою: м. Херсон, вул. Паровозна, 23.

Позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмета позову мотивовані порушенням відповідачем п.2.3 Договору, а саме надання виробничого приміщення приватному підприємцю для здійснення підприємницької діяльності, що і є підставою для розірвання Договору відповідно до вимог ч.2 ст.834 ЦК України.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 11.01.2016 року (суддя С.В. Нікітенко) у задоволенні позовних вимог Управління комунальної власності Херсонської міської ради про розірвання договору відмовлено у повному обсязі.

Такий висновок суду мотивований тим, що позивачем належним чином не доведено наявність порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору у відповідності до вимог ст.ст.32,33 ГПК України. Також судом першої інстанції зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт надання в оренду приватному підприємцю саме тих приміщень, які були надані відповідачу для користування.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління комунальної власності Херсонської міської ради звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 11.01.2016 року по справі № 923/1776/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що господарським судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, порушені норми матеріального та процесуального права, а тому прийнято необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що відповідач в порушення умов п.2.3 Договору передав у користування ФОП ОСОБА_1 частину приміщення для здійснення підприємницької діяльності, що підтверджується Актом обстеження обєкта комунальної власності міської територіальної громади від 13.03.2015 року, а тому на думку скаржника суд помилково дійшов висновку що не надано доказів в обґрунтування позовних вимог, не надавши правову оцінку зазначеним вище обставинам.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, та в судове засідання не зявлявся без поважних причин, хоча про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення.

Позивач в судове засіданні 31.03.2015 також не зявлявся без поважних причин, хоча про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення, а тому колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю належним чином повідомлених учасників судового процесу.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 21 січня 2008 року між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради (надалі - позивач або наймодавець) і Херсонською міською організацією інвалідів і ветеранів війни "Союз організацій інвалідів України", правонаступником якої є відповідач (надалі - відповідач або наймач), був укладений ОСОБА_2 № 1351 безоплатного безстрокового користування комунального майна міської територіальної громади (надалі договір ) (а.с.08-09).

Розділом 1 договору сторони визначили предмет договору, відповідно до якого наймодавець передає, а наймач приймає в безоплатне безстрокове користування нежилі приміщення будинку № 23 по вул. Паровозній, загальною площею 290,80 кв.м., що знаходиться на балансі управління житлового господарства. Для розміщення автомайстерні та столярної майстерні по обслуговуванню інвалідів і ветеранів війни, згідно з рішенням Херсонської міської ради від 28.02.2007р. № 294.

Відповідно до п.2.3 Договору, передача майна в користування іншим фізичним та юридичним особам забороняється, крім госпрозрахункових підприємств, створених користувачем, які мають статус юридичної особи для виконання статутних завдань.

Розділом 4 договору визначено обов'язки наймача, зокрема: використовувати майно за цільовим призначенням та відповідно до умов цього Договору; протягом дії договору здійснювати поточний ремонт основних фондів; замовити в управління архітектури паспорт фасаду та прилеглої території, виконувати ремонтні роботи відповідно до архітектурного паспорта та затвердженого кошторису; застрахувати майно в порядку, визначеному чинним законодавством.

В подальшому 22.02.2011 сторонами був підписаний Додатковий договір до Договору від 21.01.2008 № 1351, яким викладено преамбулу зазначеного договору в іншій редакції (а.с.10).

03 лютого 2014 року між Херсонською міською організацією інвалідів і ветеранів праці і товариством з обмеженою відповідальністю "Прогрес" Херсонської міської організації інвалідів і ветеранів війни, утвореним цією ж організацією для виконання її статутних завдань, був укладений договір змістом якого є, зокрема, передання останньому в користування приміщення, розташоване по вул. Паровозній, 23, площею 290,8 м.кв. на строк до 03.01.2017. Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору, передача нежитлових приміщень в користування третім особам забороняється (а.с15-17).

01.04.2014 між ТОВ "Прогрес" укладено з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ОСОБА_2 про спільну діяльність № 1, предметом якого є те, що сторони за договором зобовязуються шляхом обєднання майна і зусиль, спільно діяти для розвитку та укріплення матеріальної, технічної, економічної бази здійснення усіх видів комерційної та іншої підприємницької діяльності, яка не суперечить чинному законодавству України. Для досягнення мети ТОВ "Прогрес" надає приватному підприємцю частку виробничого приміщення для створення підприємницької діяльності ремонту автомобілів, за адресою: м. Херсон, вул. Паровозна 23, згідно схематичного плану та плану перспективного розвитку (а.с.18-19).

Факт передачі приміщень підтверджується актом обстеження об'єкта комунальної власності міської територіальної громади від 13.03.2015 року, складеного за участю спеціалістів управління комунальної власності та наймача (а.с.14).

18 березня 2015 року та 21 вересня 2015 року позивачем на адресу відповідача були направлені листи, з вимогою про розірвання договору та повернення майна. З даних листів вбачається волевиявлення наймодавця розірвати договір у зв'язку з порушенням його умов, а саме передачею майна в користування іншій особі без згоди наймодавця (а.с.11).

Листом від 02.10.2015 № 75 відповідач надав позивачу відповідь, в якому стверджує, що умов договору не порушував, а тому відмовляється від його розірвання (а.с.12).

Таким чином відмова Херсонської міської організації інвалідів і ветеранів війни з вимогами позивача щодо розірвання Договору від 21.01.2008 року № 1350 про безоплатне безстрокове користування комунальним майном міської територіальної громади і стало підставою для звернення Управління комунальної власності Херсонської міської ради до суду з відповідним позовом.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог Управління комунальної власності Херсонської міської ради та вважає, що його доводи, заперечення і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ст.179 ГК України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З наведеної норми вбачається, що договір може бути розірваний двома способами: позасудовим та судовим.

Припинення правовідношення, як один із способів захисту цивільних прав, може бути пов'язаний з необхідністю змінити чи припинити існуюче правовідношення, наприклад, у зв'язку з порушенням його однією зі сторін (ст. ст. 651, 652 ЦК України). Зокрема, ця вимога може міститись у позовній заяві про розірвання договору у зв'язку з невиконанням або неналежним його виконанням іншою стороною.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Загальні правила визначають три способи розірвання договору: 1) за згодою сторін; 2) за рішенням суду; 3) у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі чи частково, якщо таке право встановлено договором або законом.

Статтею 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Передбачене статтею 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України) надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує та може звернутися за захистом свого порушеного права шляхом подання позову до відповідача про розірвання договору.

Отже, за змістом наведеної норми, розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.

Розірванням договору є припинення договірного зобов'язання, тобто зникнення правового зв'язку між сторонами договірного зобов'язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов'язків.

Дійсно пунктом 2.3 Договору передбачено, що передача майна в користування іншим фізичним та юридичним особам забороняється, крім госпрозрахункових підприємств, створених користувачем, які мають статус юридичної особи для виконання статутних завдань.

Пунктам 2.1, укладеного Договору від 03.02.2014 року між відповідачем та ТОВ «Прогрес» передбачено, що Херсонською міською організацією інвалідів і ветеранів війни створивши господарське розрахункове ТОВ «Прогрес», передає зазначене товариство ОСОБА_3, назначеному директором товариства.

Відповідно до п.1.2 Статуту ТОВ «Прогрес», затвердженого 31.03.2014 року протоколом № 1 від 14.01.2014 року на засіданні Ради Херсонської міської організації інвалідів і ветеранів війни передбачено, що товариство працює на засадах повного розрахункового і самофінансування, є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в банківських установах.

Таким чином, враховуючи вищевикладене відповідачем не було порушені умови п.2.3 Договору від 21 січня 2008 року, оскільки ТОВ «Прогрес» є юридичною особою та господарським розрахунковим товариством.

Як стверджує скаржник в апеляційній скарзі, відповідачем в порушення вказаного п.2.3 Договору, було передано у користування ФОП ОСОБА_3 частину приміщення для здійснення підприємницької діяльності за адресою: м. Херсон, вул. Паровізна, 23, про що 01.04.2014 року між ТОВ «Прогрес» та ФОП ОСОБА_3 було укладено відповідний ОСОБА_2 та також підтверджується Актом обстеження обєкту комунальної власністю міської територіальної громади від 13.03.2015.

Колегія суддів зазначені доводи скаржника до уваги не приймає, з огляду на наступне.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, передаючи у користування нежилі приміщення будинку № 23 по вул. Паровозній, загальною площею 290,80 кв.м., сторони ні у договорі, ні у додатках до договору не зазначили, площа яких саме нежилих приміщень згідно технічної документації передається відповідачу у користування. Незрозумілим є також і те, які саме приміщення відповідач відповідно до п.3.1. договору від 03.02.2014р. (а.с. 15-17) передав ТОВ "Прогрес" у користування, а ТОВ "Прогрес" у свою чергу за договором про спільну діяльність №1 від 01.04.2014р. передав у користування ФОП ОСОБА_3

У звязку з чим позивачем не надано суду доказів, які б дійсно підтверджували, що відповідач передав у користування ТОВ "Прогрес" і ФОП ОСОБА_3 саме ті приміщення, які йому були надані позивачем у користування. Також до договору від 03.02.2014р. та до договору про спільну діяльність №1 від 01.04.2014р. не надано відповідного акта приймання-передачі, який би підтверджував надання у користування ТОВ "Прогрес" і ФОП ОСОБА_3 частки виробничих приміщень по вул. Паровозній, 23 у м. Херсоні.

Акт обстеження об'єкта комунальної власності міської територіальної громади від 13.03.2015, як вірно зазначено судом першої інстанції не є належним доказом, який би свідчив про передачу Управління комунальної власності Херсонської міської ради у користування ФОП ОСОБА_3 приміщення, які були йому надані позивачем у користування.

Більш того, звертаючись до суду с заявою про зміну предмета позову, позивач також просив розірвати договір безоплатного безстрокового користування нежилим приміщенням площею 290,80 м.кв., розташованим за адресою: вул. Паровозна, 23 у м. Херсоні, від 21.01.2008р. №1351, укладений між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради та Херсонською міською організацією інвалідів і ветеранів війни, у звязку з тим, що він підлягає нотаріальному посвідченню в розумінні ч.2 ст.793 ЦК України, а тому відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України є нікчемним.

Однак рішенням господарського суду Херсонської області, яке набрало законної сили від 13.04.2010 року по справі № 15/68-ПД-10 було визнано дійсним ОСОБА_2 № 1351 від 21.01.2008.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, що підставою для розірвання договору у судовому порядку в порядку визначеному чинним законодавством, може бути доведений належними та допустимими доказами факт невиконання стороною зобовязань за ним або наявність істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладанні договору.

Між тим позивачем, не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності вказаних підстав для розірвання Договорів від 1351 від 21.01.2008 або одночасної наявності усіх чотирьох умов, передбачених частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України, щодо обставин, які істотно змінились.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів також вважає, що зазначені позивачем в позовній заяві та в апеляційній скарзі обставини є недоведеними, не вбачається наявності встановлених законодавством підстав для розірвання договору в судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Херсонської області від 11.01.2016 року по справі № 923/1776/15 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Управління комунальної власності Херсонської міської ради без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Управління комунальної власності Херсонської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Херсонської області від « 11» січня 2016 року по справі № 923/1776/15 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „01 квітня 2016 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров