ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2016 р.Справа № 922/437/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" м.Білозерське
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "ПК Індустрія", м. Харків
про тлумачення договору
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_1, довіреність № б/н від 11.11.15

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська" м. Білозерське, Донецька область звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "ПК Індустрія", м. Харків в якій просить суд розтлумачити п.4.7 Договору поставки № 35-ПУ-УМТС від 03.02.2015р. «Датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником», виходячи із буквального значення слів та виразів, визначивши, що датою поставки вважається дата, вказана саме представником Постачальника на товаросупровідних документах, яким є видаткова накладна, а не дата оформлення цього документу .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.02.2016р. за вищевказаним позовом було порушено провадження у справі № 922/437/16 та розгляд справи призначено на 01.03.2016р. об 12:30 год.

Позивач в призначене судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, вимоги суду не виконав, через канцелярію господарського суду (вх.№822 від 13.01.2015року) звернувся до суду з клопотанням щодо відкладення розгляду справи на іншу дату .

Відповідач в призначеному судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№6921 від 01.03.2016року),зокрема,вказуючи на те, що обов'язок прийняття Продукції покладено саме на покупця, а тому у разі коли дата фактичної поставки Продукції (її прийняття) не співпадає з датою накладної, то саме Покупець зобов'язаний вказати у товаросупровідних документах відповідну календарну дату отримання Продукції. Проте, під час прийняття Продукції Покупець не зазначав інших дат, тому що вони співпадали з датами, вказаними на Видатковий накладних.

Ухвалою господарського суду від 01.03.2016року, задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату. Задоволено клопотання представника відповідача (вх. №6936) про здійснення технічної фіксації судового засідання . Розгляд справи відкладено до 22.03.2016року.

Представник позивача в судове засідання 22.03.2016року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про, що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою про отримання, про причини неявки суд не повідомив, витребувані судом документи не надав.

Представник відповідача в судовому засіданні 22.03.2016року заперечував проти заявлених вимог, через канцелярію господарського суду (вх.№9396 від 22.03.2016року) надав для долучення до матеріалів справи копію рішення господарського суду Донецької області від 01.03.2016року, вказаний документ долучено до матеріалів справи на підставі ст.22 ГПК України .

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22 березня 2016 р. розгляд справи відкладено на 31 березня 2016 року.

Представник Позивача про розгляд справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник Відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у Відзиві на Позовну заяву від 01 березня 2016 р.(вх.№6921) та зазначав, що між сторонами відсутній спір стосовно різного тлумачення змісту правочину.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розгляд справи за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

В судовому засіданні, яке відбулося 31 березня 2016 року згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення по справі № 922/437/16.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Відповідача, а також дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з відповідним позовом про тлумачення змісту правочину, Позивач зазначав, що п. 4.7 Договору поставки № 355-ШБЗ-УМТС від 03 лютого 2015 року визначено, що датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупровідних документах наданих постачальником, про прийняття продукції. Однак, як вказував позивач, на думку відповідача, яка викладена в Позовній заяві від 18 січня 2016 року, строк на здійснення оплати за продукцію слід відраховувати від дати, якою оформлена видаткова накладна. Водночас, Позивач по іншому розуміє п. 4.7 Договору та вважає, що дата видаткової накладної не може вважатися датою поставки продукції, від якої відраховується строк на оплату, оскільки не підтверджена зазначенням дати саме представником покупця.

В зв'язку з чим Позивач вказував, що Сторони Договору по різному тлумачать його умови та звернувся до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено Господарським судом Харківської області під час її розгляду, 03 лютого 2015 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ПК ІНДУСТРІЯ» (Постачальник) було укладено Договір поставки №355-ШБЗ-УМТС.

Згідно умов п.1.1 та п. 1.2 вищевказаного правочину в порядку і на умовах визначених даним Договором, Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця Продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі - Продукція), в асортименті, кількості, в строки, по ціні і за якісними характеристиками, узгодженими сторонами в даному договорі і специфікаціях, які є невід'ємними частинами даного Договору, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити поставлену у його власність Продукцію у відповідності з умовами даного Договору.

Пунктом 4.1 даного Договору поставки передбачено, що поставка продукції здійснюється в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в строки, узгоджені сторонами в Специфікаціях до даного Договору.

Під партією Продукції Сторони розуміють будь - яку кількість Продукції, однорідної по своїм якісним показникам, які супроводжуються одним документом про якість і одним товаросупровідним документом.

Відповідно до п. 4.3 Договору поставки, в підтвердження поставки Продукції Постачальник зобов'язаний надати покупцеві наступні товаросупровідні документи:

- рахунок - фактуру;

- податкову накладну;

- відповідні товаросупровідні накладні: видаткову накладну, товаротранспортну накладну;

- сертифікат якості;

- сертифікат відповідності (в разі, якщо продукція підлягає обов'язковій сертифікації);

- дозвіл Держгірпромнадляду України (в разі, якщо отримання даного документу є обовязковим згідно з нормами діючого законодавства);

- інструкцію по експлуатації (в разі, якщо даний документ передбачено);

- технічну документацію, передбачену п. 2.4. даного договору.

Згідно з п. 4.7 даного Договору, датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником.

Відповідно до п. 4.5 Договору, обов'язок Постачальника вважається виконаним з моменту передачі Продукції в розпорядження Покупця. Обов'язок покупця вважається виконаним з моменту прийняття і сплати поставленої продукції.

Відповідно Постанови Вищого господарського суду України від 26 квітня 2012 р. по справі № 3/245, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з'ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов'язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов. З огляду на викладене, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 Цивільного кодексу України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ПК Індустрія» виконало свої зобовязання за Договором поставки № 355-ШБЗ-УМТС від 03 лютого 2015 р., що підтверджується Видатковими та Товарно-транспортними накладними.

Як вбачається із змісту Договору, Видаткова накладна, як і товаротранспортна накладна, не є виключними документами, що супроводжують Продукцію.

За приписами частини 1 ст. 637 Цивільного кодексу України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу.

В ч. 2 ст. 213 Цивільного кодексу України вказано, що на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Згідно ч. 3, 4 ст. 213 Цивільного кодексу України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто, виходячи із змісту ст. ст. 213, 637 Цивільного кодексу України, підставою для тлумачення судом змісту правочину є наявність спору між сторонами Договору щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту усього договору чи його частини, що не дає змогу з'ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір.

Крім того в п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 11 квітня 2005 року № 01-8/344 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році» зазначено, що тлумачення змісту правочину господарським судом можливе за наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони (сторін) правочину.

Фактично Позивач у своєму позові вимагає не тлумачення п. 4.7 Договору поставки № 355-ШБЗ-УМТС від 03 лютого 2015 р., а роз'яснення порядку його застосування у спорі, а саме: визначення дати поставки Продукції, який виник між сторонами при виконанні цього Договору.

Згідно із ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 334 Цивільного Кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки.

До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Статтею 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар (Продукцію).

Товар (Продукція) вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Отже, обов'язок прийняття Продукцію покладено саме на покупця, а тому у разі коли дата фактичної поставки Продукції (її прийняття) не співпадає з датою накладної, то саме Покупець зобовязаний вказати у товаросупровідних документах відповідну календарну дату отримання Продукції. Проте, під час прийняття Продукції Покупець не зазначав інших дат, тому що вони співпадали з датами, вказаними на Видатковий накладних.

Згідно із ч. 1 ст. ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, зміст умов пункту 4.7 Договору поставки № 355-ШБЗ-УМТС від 03 лютого 2015 р. складається із зрозумілих, усталених понять, із застосуванням слів та словосполучень, які мають однозначні поняття, звичайні для визначення умови щодо поставки продукції.

Окрім цього, 01 березня 2016 року Господарський суд Донецької області (Суддя Огороднік Д.М.) постановив рішення по справі № 905/231/16, копія якого наявна в матеріалах справи, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ПК Індустрія» до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій задовольнив у повному обсязі. Повний текс вищенаведеного рішення був складений 11 березня 2016 р., рішення у передбачений законодавством термін оскаржено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

На виконання умов Договору поставки № 355-ШБЗ-УМТС від 03 лютого 2015 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ПК Індустрія» поставило Товариству з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» товар за видатковими накладними № 1404012 від 14 квітня 2015 р. на суму 223,00 грн., № 2904009 від 29 квітня 2015 р. на суму 10730,05 грн., № 1805016 від 18 травня 2015 р. на суму 48399,60 грн., № 806012 від 08 червня 2015 р. на суму 51582,00 грн., № 806013 від 08 червня 2015 р. на суму 5280,00 грн., № 1506004 від 15 червня 2015 р. на суму 5616,00 грн., № 2206001 від 22 червня 2015 на суму 3288,00 грн.

Отримання Покупцем товару, зазначеного у видаткових накладних, підтверджується підписом його представників, які діяли на підставі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей № 227 від 14 квітня 2015 р., № 275 від 29 квітня 2015 р., № 308 від 15 травня 2015 р., № 364 від 08 червня 2015 р., № 400 від 22 червня 2015 р., на зазначених видаткових накладних.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Ст. 1 вказаного Закону визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Крім того, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити як назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Саме таким вимогам і відповідають видаткові накладні, які засвідчують встановлений факт здійснення господарської операції та договірних відносин.

Згідно з п. 4.7 Договору датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних супроводжувальних документах, наданих постачальником. На видаткових накладних проставлена дата їх складання. Крім того, на видатковій накладній № 1404012 від 14 квітня 2015 р. Покупцем зазначена дата отримання товару - 14 квітня 2015 р.

Покупцем отримано товар за вказаними документами та підписано вищезазначені накладні без будь-яких зауважень та заперечень, а тому суд приходить до висновку, що відповідач погодився із зазначеною на видаткових накладних датою і підтвердив факт отримання товару саме датою, яка зазначена позивачем на видаткових накладних, та датою поставки є дата складання видаткових накладних.

За таких обставин Господарський суд Харківської області не вбачає підстав для тлумачення п. 4.7 Договору поставки № 355-ШБЗ-УМТС від 03 лютого 2015 р. в судовому порядку.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суду не надано доказів того, що сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони правочину, як того вимагає стаття 213 Цивільного кодексу України.

Враховуюче вищевикладене, Господарський суд Харківської області вважає за необхідне в задоволені позову Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ПК Індустрія» про тлумачення умов договору відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по розгляду даної справи суд покладає на позивача.

З огляду на наведене, відповідно до ст. ст. 3, 6, 213, 509, 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Повне рішення складено 01.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_2