КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р. Справа№ 18/208

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко О.В.

за участі представників:

від прокуратури: Жук І.К. посвідчення № 000566

від позивача: Станецька О.В. - представник

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: не з'явився

від відповідача 3: Селіфонов В.В. - представник

в присутності: ОСОБА_5 (журналіст)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 року у справі № 18/208 (суддя: Борисенко І.І.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм»

про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню у справі №18/208

за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України;

до Міністерства охорони здоров'я України (відповідач 1);

Державного підприємства «Укрвакцина»(відповідач 2)

Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» (відповідач 3);

про визнання недійсним рішення тендерного комітету, договору, стягнення 123 551 066,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2011р. у справі №18/208 за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Міністерства охорони здоров'я України (відповідач-1), Державного підприємства «Укрвакцина» (відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» (відповідач-3) задоволено позовні вимоги Заступника Генерального прокурора України та визнано недійсним рішення Постійного тендерного комітету Міністерства охорони здоров'я України, оформлене протоколом від 28.01.2009р. №3, в частині обрання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» переможцем торгів на здійснення закупівлі вакцини «Пентаксим»; визнано недійсним з моменту їх укладення: договір №1/2 від 05.02.2009р. на поставку вакцини «Пентаксим», укладений між Міністерством охорони здоров'я України, Державним підприємством «Укрвакцина», Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм», а також додаткові угоди до нього; вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» в дохід держави 123 551 066,47грн. Стягнуто з Міністерства охорони здоров'я України в дохід Державного бюджету України 8 556 грн.66 коп. державного мита та 78 грн.67 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, Стягнуто з Державного підприємства «Укрвакцина» в дохід Державного бюджету України 8 556грн.66коп. державного мита та 78 грн. 67 коп., Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» в дохід Державного бюджету України 8 556 грн. 66 коп. державного мита та 78 грн. 67 коп.

13.12.2011р. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2011р. у справі №18/208, яке набрало законної сили 21.11.2011 р., відповідно до ухвали Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2011 р. у справі №18/208, яка набрала законної сили 21.11.2011р. видано накази.

28.07.2015 ТОВ «Інтерфарм» звернулося до суду з заявою про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 13.12.2011 у справі № 18/208 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 18/208 від 24.12.2015 заяву ТОВ «Інтерфарм» про визнання наказів від 13.12.2011 такими, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано наказ Господарського суду міста Києва від 13.12.2011р. у справі №18/208 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» в дохід держави 123 551 066 грн. 47 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Визнати наказ Господарського суду міста Києва від 13.12.2011р. у справі №18/208 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» в дохід Державного бюджету України 8 556 грн. 67 коп. державного мита та 78,67 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Кабінету Міністрів України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» безпідставно одержані кошти в розмірі 30 420,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, Кабінет Міністрів України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 року у справі № 18/208.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, висновки суду, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи, суд неповно з'ясував обставини, що мали значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи та ухвалення незаконного рішення, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2016, апеляційну скаргу було прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 16.02.2016.

Представник відповідача-3 15.02.2016 через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

16.02.2016 року розгляд справи було відкладено на 24.02.2016.

24.02.2016 у зв'язку з перебуванням судді Куксова В.В. у відпустці, автоматизованою системою документообігу Київського апеляційного господарського суду визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегію суддів у складі: Тарасенко К.В. - головуючий суддя, судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 продовжено строк вирішення спору на 15 днів, розгляд справи відкладено на 16.03.2016.

У судовому засіданні 16.03.2016 журналістом ГО «Київський прес-клуб» здійснювалась відеофіксація судового засідання.

У судове засідання 16.03.2016 представники відповідача-1 та відповідача-2 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши думку учасників судового процесу, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та без участі представників відповідача-1 та відповідача-2.

Представники прокуратури, позивача та відповідача-3 у судове засідання з'явились та надали пояснення по суті спору.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників прокуратури, позивача та відповідача-3, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з наступних підстав:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2011р. у справі №18/208 за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Міністерства охорони здоров'я України, Державного підприємства «Укрвакцина», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» задоволено позовні вимоги Заступника Генерального прокурора України та визнано недійсним рішення Постійного тендерного комітету Міністерства охорони здоров'я України, оформлене протоколом від 28.01.2009р. №3, в частині обрання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» переможцем торгів на здійснення закупівлі вакцини «Пентаксим»; визнано недійсним з моменту їх укладення: договір №1/2 від 05.02.2009р. на поставку вакцини «Пентаксим», укладений між Міністерством охорони здоров'я України, Державним підприємством «Укрвакцина, Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм», а також додаткові угоди до нього; вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» в дохід держави 123 551 066,47грн. Стягнуто з Міністерства охорони здоров'я України в дохід Державного бюджету України 8 556 грн.66 коп. державного мита та 78 грн.67 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, Стягнуто з Державного підприємства «Укрвакцина» в дохід Державного бюджету України 8 556грн.66коп. державного мита та 78 грн. 67 коп., Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» в дохід Державного бюджету України 8 556 грн. 66 коп. державного мита та 78 грн. 67 коп.

13.12.2011р. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2011 р. у справі №18/208, яке набрало законної сили 21.11.2011 р., відповідно до ухвали Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2011 р. у справі №18/208, яка набрала законної сили 21.11.2011р. видано накази.

11.06.2015р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання наказу Господарського суду м. Києва від 13.12.2011 року №18/208.

11.06.2015р. винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

22.06.2015р. винесено Постанову про стягнення виконавчого збору з ТОВ «Інтерфрам».

22.06.2015р. винесено Постанову про арешт коштів боржника ТОВ «Інтерфарм».

28.07.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» (відповідач-3) звернулось до суду першої інстанції з заявою про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 13.12.2011р. у справі №18/208 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до уточнення до заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню заявник просив визнати обидва накази від 13.12.2011р. видані на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2011р. у справі №18/208, яке набрало законної сили 21.11.2011р., такими, що не підлягають виконанню.

В подальшому, заявник також уточнив подану заяву про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню та просив суд стягнути зі стягувача (Кабінет Міністрів України) на користь ТОВ «Інтерфарм» безпідставно одержані стягувачем кошти у розмірі 30 420,00 грн., які були списані за вимогою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби з рахунку ТОВ «Інтерфарм» на виконання наказу Господарського суду м. Києва №18/208 від 13.12.2011р.

Заява мотивована тим, що грошові вимоги позивача (стягувача) у справі №18/208 є погашеними в силу ст.14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки позивач з власної волі не подав заяву з грошовими вимогами під час розгляду справи №5011-15/5513-2012 про банкрутство ТОВ «Інтерфарм»; те, що термін подання наказів для виконання сплив ще у 2012 році і позивач з власної волі не подавав заяву про його поновлення; а також те, що законом не передбачено повторне пред'явлення наказу до виконання після завершення виконавчого провадження з підстав ліквідації боржника.

Розглянувши заяву, з урахуванням поданих уточнень, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірні накази не підлягають виконанню, оскільки обов'язок боржника по сплаті заборгованості позивачу є погашеним на підставі ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однак колегія суддів не погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Заявник стверджує, що зобов'язання по сплаті коштів, на підставі рішення у справі № 18/208 припинено, у зв'язку з прийняттям ухвали попереднього засідання Господарського суду м. Києва від 30.01.2013 року у справі № 5011-15/5513-2012 про банкрутство ТОВ «Інтерфарм», якою було затверджено реєстр вимог кредиторів, серед яких відсутні кредиторські вимоги Кабінету Міністрів України, що не заперечується позивачем.

З аналізу ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, необхідними є наявність наступних умов:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведений перелік підстав є вичерпним.

Тобто, підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню є, в тому числі, припинення зобов'язання між сторонами.

Водночас, суд відзначає, що поняття «погашені вимоги» та «припинення правовідносин (зобов'язання)» не є тотожними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язань визначені, зокрема, у ст. 598-609 Цивільного кодексу України, проте до цих підстав не віднесено таку підставу як визнання припинення зобов'язання у випадку його погашення в межах справи про банкрутство.

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» у ст.1 визначено, що погашені вимоги кредиторів - задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов'язання або припинення зобов'язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними. При цьому, у зазначеному Законі відсутні положення щодо припинення зобов'язань у випадку їх незаявлення у встановлений строк (аналогічна позиція міститься у Постанові Вищого господарського суду України від 25.12.2012 у справі № 9/59).

Відтак, позиція Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» стосовно припинення зобов'язання між ним та Кабінетом міністрів України є помилковою та такою, що не ґрунтується на нормах права.

З огляду на зазначене, позиція Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» суперечить загальним принципам виконання судових рішень та виключає підстави для визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» зобов'язане відповідати за власними зобов'язанні на загальних підставах.

Колегія суддів, розглянувши посилання боржника на судову практику у аналогічних спорах, зазначає, що надані посилання не стосуються спорів, у яких боржник відновив платоспроможність на момент вирішення питання про наявність у нього обов'язку по виконанню зобов'язань, не заявлених в межах справ про банкрутство, а тому, вказані посилання відхиляються.

Крім того, враховуючи наведені обставини підстави для стягнення з Кабінету Міністрів України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» безпідставно одержаних коштів в розмірі 30 420,00 грн. відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави, передбачені ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України для визнання наказів такими, що не підлягають виконанню відсутні, у зв'язку з чим у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» слід відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 у справі № 18/208 порушує норми процесуального права та порушує права та охоронювані законом інтереси Кабінету Міністрів України, як центрального органу виконавчої влади, та може призвести до ухилення відповідача-3 від виконання на користь Державного бюджету України грошових зобов'язань на суму 123 551 066,47грн., у зв'язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Кабінету Міністрів України підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 про визнання наказів у справі №18/208 такими, що не підлягають виконанню скасувати.

3. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» про визнання наказів Господарського суду міста Києва від 13.12.2011 у справі № 18/208 такими, що не підлягають виконанню - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфарм» (м. Київ, вул. М. Рокосовського, 8б, ідентифікаційний код 22911541) на користь Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) 1378,00 (одну тисячу триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Матеріали справи № 18/208 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді С.А. Гончаров

О.В. Тищенко