ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р. Справа № 7/68-09

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І. В., суддя Барбашова С.В., суддя Шевель О.В.

при секретарі Марченко В.О.

за участю представників:

апелянта - не з'явився

кредитора - ОСОБА_1, паспорт

ліквідатора - арбітражний керуючий Іваненко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Топтехсервіс ", м. Суми (вх.№ 472/2-8)

на ухвалу господарського суду Сумської області від 22.12.2015 року у справі №7/68-09

за заявою кредитора Управління пенсійного фонду України в м. Сумах

до боржника Приватного виробничо-комерційного малого підприємства "НАСА", м. Суми

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 22.12.2015 року у справі №7/68-09 заяву ОСОБА_1 від 28.10.2014 року про визнання кредиторських вимог на суму 120 000,00 грн. - задоволено. Визнано ОСОБА_1 кредитором у справі №7/68-09 про банкрутство Приватного виробничо - комерційного малого підприємства "НАСА" з вимогами в сумі 120 000,00 грн., які включено до четвертої черги реєстру вимог кредиторів; 1 218,00 грн. судового збору включено до першої черги. Копію ухвали направлено кредитору, банкруту, ліквідатору.

Кредитор - ТОВ "Топтехсервіс" з ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу господарського суду Сумської області від 22.12.2015 року у справі №7/68-09 в частині задоволення заяви ОСОБА_1 від 28.10.2014 про визнання кредиторських вимог на суму 120 000,00 грн. та визнання його кредитором у справі з вимогами в сумі 120 000,00 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити частково, визнати його кредитором у справі з вимогами в сумі 40000,0 грн., які включити до 4-ої черги реєстру вимог кредиторів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зауважує на тому, що звертаючись до господарського суду із заявою про визнання кредиторських вимог ОСОБА_1 посилається на укладений 29.12.2005 року між ПВКМП "Наса" та ОСОБА_1 договір № 2 на пайову участь у будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1. Приймаючи оскаржувану ухвалу, господарський суд Сумської області визнав доведеним, що на виконання п. 2 вказаного договору, ОСОБА_1 у 2007 році перерахував ПВКМП "Наса" кошти у сумі 120 000,00 грн. Разом з тим, згідно інформації, наданої ПАТ "Промінвестбанк" на вимогу арбітражного керуючого Іваненко Н.О., зарахування коштів від ОСОБА_1 на рахунок "Наса" по договору № 2 про пайову участь було здійснено лише в сумі 40000 грн. За висновком скаржника, господарський суд проігнорував вказаний факт та не надав належної оцінки доказам, які свідчать про сплату лише частини із заявлених кредитором ОСОБА_1 сум, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.02.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.03.2016 року. Крім того, вказаною ухвалою зобов'язано ТОВ "Топтехсервіс " направити копію апеляційної скарги ОСОБА_1, докази направлення надати суду апеляційної інстанції.

01.03.2016 до суду апеляційної інстанції за допомогою засобів електронного зв'язку (вх. №2378 від 01.03.2016) ТОВ "Топтехсервіс " надано повідомлення про виконання вимог ухвали суду від 19.02.2016, а також копія фіскального чеку ДП "Укрпошти" на підтвердження направлення копії апеляційної скарги ОСОБА_1

01.03.2016 від арбітражного керуючого Іваненко Н.О. за допомогою засобів електронного зв'язку (вх. №2394 від 01.03.2016) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому викладено правову позицію з приводу заявлених ОСОБА_1 кредиторських вимог до боржника, а також зазначено про обґрунтованість доводів, викладених в апеляційній скарзі ТОВ "Топтехсервіс" та наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.03.2016 року, розгляд справи було відкладено на 21.03.2016 у зв'язку із необхідністю витребування у сторін додаткових документів та пояснень по справі.

21.03.2016 від арбітражного керуючого Іваненко Н.О. за допомогою засобів електронного зв'язку надійшли письмові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Топтехсервіс» (вх. №3124 від 21.03.2016), які разом з доданими документами долучено до матеріалів справи.

23.03.2016 від кредитора - ПП «Суми -Капітал» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3219 від 23.03.2016) в якому ПП «Суми -Капітал» проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечує, вважає, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та всебічним дослідженням обставин справи, просить ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

23.03.2016 ОСОБА_1 через канцелярію суду апеляційної інстанції надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№3218 від 23.03.2016) в якому проти вимог, викладених в апеляційній скарзі заперечує, вважає ухвалу господарського суду Сумської області від 22.12.2015 законною та такою, що винесена за умов повного дотримання норм матеріального та процесуального права. Просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання 21.03.2016 представник скаржника - ТОВ "Топтехсервіс" не з'явився, ухвала суду апеляційної інстанції від 02.03.2016 повернулась на адресу суду із позначкою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до положень постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про належне повідомлення ТОВ "Топтехсервіс" про час та місце судового засідання.

В судове засідання 23.03.2016 з'явились ОСОБА_1 та ліквідатор боржника - арбітражний керуючий Іваненко Н.О. Представники інших учасників процесу в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників інших учасників процесу за наявними в справі матеріалами, як то передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційних скарг, в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 13.04.2009 порушено провадження у справі про банкрутство ПВКМП "НАСА".

Постановою господарського суду Сумської області від 02.09.2014 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Іваненко Н.О.

11.09.2014 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення № 8621 про визнання боржника у даній справі банкрутом.

29.10.2014 до господарського суду Сумської області із заявою про визнання кредиторських вимог, звернувся ОСОБА_1, який, посилаючись на укладений 29.12.2005 року між боржником - ПВКМП "НАСА" та ОСОБА_1 договір № 2 на пайову участь у будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1, а також договір про розірвання (припинення) договору № 2 на пайову участь у будівництві від 29.12.2005, просив визнати ОСОБА_1 кредитором у справі №7/68-09 про банкрутство ПВКМП "НАСА", визнати кредиторські вимоги ОСОБА_1 у розмірі 121218,00 грн. та включити їх до реєстру вимог кредиторів, зокрема, 120000,00 грн. основного боргу - до 4 черги, 1218,00 грн. витрат по оплаті судового збору - до 1 черги.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції визнав встановленим, що заява кредитора про визнання кредиторських вимог є обґрунтованою та підтвердженою належними доказами, у зв'язку з чим дійшов висновку про її задоволення та визнання ОСОБА_1 кредитором у справі №7/68-09 про банкрутство ПВКМП "НАСА" з вимогами в сумі 120 000,00 грн., які визначив включити до 4 черги реєстру вимог кредиторів; 1 218,00 грн. судового збору - до 1 черги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

З 19.01.2013р. набрав чинності Закон України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону від 22.12.2011р. №4212-УІ. (далі - Закон)

Згідно з пунктом 11 розділу Х „Прикінцеві та перехідні положення" , положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Оскільки провадження у справі №7/68-09 було порушено 13.04.2009 р., тобто до набрання чинності Закону від 22.12.2011р. №4212-УІ, а постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури винесено господарським судом 02.09.2014 року, тобто після набрання чинності Законом про банкрутство в редакції від 22.12.11 №4212-УІ, під час розгляду даної справи застосовуються положення Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 22.12.2011р. №4212-УІ.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон).

За частиною 1 статті 2 Закону, провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 9 Закону, справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 99 ГПК України встановлено, що апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Предметом розгляду цієї справи є визнання кредиторських вимог ОСОБА_1 в розмірі 121218,00 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Згідно із ст. 1 Закону кредитором є юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника,

Грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Законом відокремлено відповідні категорії можливих кредиторів з різним правовим статусом. Тому судам у провадженні у справі про банкрутство слід враховувати особливості кожної з таких категорій у виявленні кредиторів, порядку і черговості задоволення їх вимог тощо.

Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та вимоги яких не забезпечені заставою майна боржника.

Конкурсними кредиторами слід вважати кредиторів, термін виконання вимог яких до боржника настав до дня порушення справи про банкрутство боржника.

Поточні кредитори - це кредитори за вимогами до боржника які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство. Отже, поточними кредиторами слід вважати тих кредиторів, термін виконання вимог яких до боржника настав після порушення справи про банкрутство.

Розгляд поточних грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і конкурсних грошових вимог.

За висновком Верховного Суду України у постанові від 13.05.2014 року у справі № 5021/321/12, зазначеними нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" законодавець чітко визначив, що поточні вимоги кредитора - це неоплачені боржником вимоги, які виникли в процедурах банкрутства, за період після порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора.

Вимога ОСОБА_1 про визнання його кредиторських вимог в розмірі 120 000,00 грн. ґрунтується на підставі Договору №2 від 29.12.2005 на пайову участь у будівництві житлового будинку та договору від 20.09.2013 про розірвання (припинення) договору № 2 від 29.12.2005 року, згідно якого боржник не пізніше 01.07.2014 зобов'язався повернути ОСОБА_1 кошти у розмірі 120 000,00 грн., перераховані останнім у 2007 році на виконання зобов'язань за договором № 2 від 29.12.2005 року. Враховуючи, що зобов'язання боржника виникли після порушення провадження у справі про банкрутство ПВКМП "НАСА", вимоги ОСОБА_1 є поточними вимогами.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі

Дослідженням наданих ОСОБА_1 до суду документів, на підставі яких він просив визнати його кредиторські вимоги, встановлено наступне.

29.12.2005 року між ПВКМП "НАСА" (Замовник) та ОСОБА_1 (Пайовик) було укладено договір № 2 на пайову участь у будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1. (а.с.116 т. 34)

У відповідності до п. 2 вказаного договору, пайовик перераховує Замовнику для будівництва однієї чотирьокімнатної квартири грошові кошти у розмірі 120 000,00 грн. згідно графіку, встановленому договором.

Згідно п. 3 договору, після введення в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1 і виконання пайовиком п. 2 даного договору замовник в 4-му кварталі 2008 року передає пайовику по акту прийому-передачі двохкімнатну квартиру № 62 на четвертому поверсі загальною площею згідно технічного паспорту.

Як зазначав ОСОБА_1, ПВКМП "НАСА" своїх зобов'язань за укладеним договором №2 від 29.12.2005 не виконав, у зв'язку з чим, 16.12.2008 року сторонами було укладено договір про внесення змін до договору № 2 на пайову участь у будівництві від 29.12.2005 року. (а.с. 118 т. 34)

Згідно з п. 1 цього договору, сторонами було внесено зміни до п. 3 договору №2 від 29.12.2005, яким, зокрема було визначено, що Замовник передає пайовику по акту прийому-передачі у власність чотирьокімнатну квартиру АДРЕСА_1 не пізніше 31 грудня 2013 року.

Крім того, п. 2 цього договору, сторони внесли зміни до п. 5 договору № 2 від 29.12.2005 року, та обумовили, що при невиконанні та/або неналежному виконанні сторонами своїх зобов'язань за цим договором, договір може бути розірваний або в односторонньому порядку, або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у інший спосіб погоджений сторонами. У випадку дострокового розірвання договору у будь-який спосіб замовник повертає пайовику кошти у розмірі отриманому ним від пайовика на виконання ним своїх зобов'язань за цим договором.

20.09.2013 року сторони уклали договір про розірвання (припинення) договору № 2 на пайову участь у будівництві від 29.12.2005 року. До того ж, пунктом 2 цього договору сторони дійшли згоди, що замовник не пізніше 01.07.2014 року повертає пайовику кошти у розмірі 120 000,00 грн., перераховані пайовиком замовнику у 2007 році на виконання зобов'язань пайовика за договором № 2 на пайову участь у будівництві від 29.12.2005 року. (а.с. 119 т. 34)

Проте, як зазначає ОСОБА_1, кошти повернуті йому не були.

03.07.2014 ОСОБА_1 звернувся до генерального директора ПВКМП "НАСА" Мігутіна Є.В. із вимогою про перерахування коштів у розмірі 120 000,00 грн. на реквізити, зазначені у вимозі. (а.с. 120 т. 34)

Листом від 10.07.0214 вих. №30 генеральний директор ПВКМП "НАСА" Мігутін Є.В. підтвердив, що згідно даних бухгалтерського обліку станом на 10.07.2014 заборгованість ПВКМП "НАСА" перед ОСОБА_1 становить 120 000,00 грн. Боржник підтверджував, що вказана заборгованість виникла після 01.07.2014 року із договору від 20.09.2013 про дострокове розірвання (припинення) договору №2 від 29.12.2005 (із змінами, внесеними сторонами 16.12.2008, шляхом укладення договору про внесення змін до договору №2 від 29.12.2005), у зв'язку з чим, визнавав вимоги ОСОБА_1 законними та обґрунтованими. Разом з тим, ОСОБА_1 було повідомлено про порушення 13.04.2009 року господарським судом Сумської області провадження у справі №7/68-09 про банкрутство ПВКМП "НАСА", а також зазначено, про можливість заявлення ОСОБА_1 до суду вимог, які виникли до боржника, під час проведення ліквідаційної процедури, в якості поточного кредитора.

На підтвердження доводів щодо існування заборгованості ПВКМП "НАСА" перед ОСОБА_1, сторонами також було складено та підписано у двосторонньому порядку Акт звірки за період 01.01.2005 - 31.12.2007 з вивіреним сальдо на користь ОСОБА_1 на загальну суму 120 000,00 грн. Вказаний Акт складений та підписаний директором ПВКМП "НАСА" та ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та скріплений печаткою боржника. Копія вказаного Акту міститься в матеріалах справи (а.с.122 т. 34)

На підтвердження належного виконання умов договору №2 від 29.12.2005, ОСОБА_1 було надано до суду копії квитанцій № № 46, 51, 28, 17, 1, 1, 1 на загальну суму 120 000,00 грн., якими підтверджується перерахування заявником у 2007 році в повному обсязі коштів за договором № 2 на пайову участь у будівництві від 29.12.2005 року. (а.с. 66-72 т. 36).

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що надані ОСОБА_1 до заяви про визнання кредиторських вимог копії квитанцій №№46, 51, 28, 17, 1, 1, 1 не підтверджують перерахування останнім коштів ПВКМП "НАСА" за укладеним договором від 29.12.2005 №2 в повному обсязі, оскільки згідно інформації, наданої ПАТ "Промінвестбанк" на вимогу арбітражного керуючого Іваненко Н.О., зарахування коштів від ОСОБА_1 на рахунок ПВКМП "НАСА" по договору № 2 про пайову участь було здійснено 25.01.2007 року в сумі 20000 грн. та 26.02.2007 року в сумі 20000 грн. Отже, ПАТ "Промінвестбанк" підтвердив перерахування грошових коштів від ОСОБА_1 лише в сумі 40000 грн., що свідчать про сплату ОСОБА_1 лише частини із заявлених кредитором сум.

Разом з тим, дослідженням матеріалів справи встановлено, що 15.07.2015 арбітражний керуючий Іваненко Н.О. звернулась до ПАТ "Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку" та просила надати інформацію стосовно зарахування в період з 29.12.2005 року по 03.07.2015 року на п/р ПВКМП "Наса" грошових коштів від ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) в якості пайового внеску у будівництво житлового будинку за договором №2 на пайову участь у будівництві від 29.12.2005 року. (а.с. 132 т. 38)

Дослідженням відповіді ПАТ "АКПІБ" від 23.07.2015 №119-20-9/64, встановлено, що надана банком інформація містить посилання про зарахування коштів на рахунок ПВКМП "Наса" від ОСОБА_1 за квитанціями від 25.01.2007 в сумі 20000,0 грн. та 26.02.2007 року в сумі 20000,00 грн., тобто із зазначенням лише тих платежів, квитанції на перерахування яких, містять посилання на ідентифікаційний код ОСОБА_1 (НОМЕР_1). (а.с. 177 т. 39)

З метою перевірки достовірності даних, що підтверджують факт зарахування або незарахування на рахунок ПВКМП "НАСА" коштів від ОСОБА_1 за договором №2 від 29.12.2005, ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.03.2016 ліквідатора ПВКМП "Наса" - Іваненко Н.О. було зобов'язано надати суду витяг з банківського рахунку ПВКМП "Наса" із зазначенням всіх платежів, що надійшли від ОСОБА_1 за наданими квитанціями №46 від 18.07.2007 року, №51 від 15.05.2007 року, №28 від 25.05.2007 року, №17 від 16.04.2007 року, №1 від 05.03.2007 року, №1 від 23.02.2007 року, №1 від 24.01.2007 року за договором №2 на пайову участь у будівництві від 29.12.2005 року з обов'язковим зазначенням даних щодо призначення платежу.

На виконання вказаних вимог, арбітражним керуючим Іваненко Н.О. 21.03.2016 надано до суду апеляційної інстанції письмові пояснення разом з копією відповіді ПАТ "АКПІБ" від 16.03.2016 №119-20-2/24 та випискою з банківського рахунку ПВКМП "НАСА", у відповідності до якої, перерахування ОСОБА_1 коштів ПВКМП "НАСА" на виконання договору №2 на пайову участь у будівництві від 29.12.2005 в розмірі 120 000,00 грн. підтверджується в повному обсязі.

До того ж, оригінали квитанцій №46 від 18.07.2007 року, №51 від 15.05.2007 року, №28 від 25.05.2007 року, №17 від 16.04.2007 року, №1 від 05.03.2007 року, №1 від 23.02.2007 року, №1 від 24.01.2007 року були надані ОСОБА_1 для огляду у судовому засіданні 23.03.2016, досліджені судом та визнані колегією суддів належними та допустимими доказами на підтвердження доводів заяви про визнання кредиторських вимог у розумінні ст. ст. 32-34 ГПК України.

В судовому засіданні 23.03.2016 ліквідатор ПВКМП "НАСА" Іваненко Н.О. підтвердила факт перерахування коштів ПВКМП "НАСА" від ОСОБА_1 на виконання договору №2 на пайову участь у будівництві від 29.12.2005 в розмірі 120 000,00 грн. та зазначила, що, з урахуванням додатково поданих обставин, проти доводів апеляційної скарги заперечує.

З'ясовуючи питання щодо правомірності укладення ПВКМП "НАСА" договору від 20.09.2013 про розірвання (припинення) договору № 2 на пайову участь у будівництві від 29.12.2005, за яким боржник зобов'язався не пізніше 01.07.2014 року повернути ОСОБА_1 кошти у розмірі 120 000,00 грн., перераховані останнім у 2007 році на виконання договору № 2 на пайову участь у будівництві від 29.12.2005 року, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою господарського суду Сумської області від 21.05.2009 року було введено процедуру розпорядження майном боржника - ПВКМП "НАСА". Арбітражного керуючого Чупруна Є.В. призначено розпорядником майна боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під розпорядженням майном слід розуміти систему заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів.

До обов'язків розпорядника майна ч. 3 ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», серед іншого, віднесено вжиття заходів для захисту майна боржника; проведення аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища та його становище боржника на ринках; виявлення (за наявності) ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства; надання пропозиції щодо можливості відновлення платоспроможності боржника; проведення інвентаризації майна боржника та визначення його вартості.

У ч. 5 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

В матеріалах справи міститься лист розпорядника майна - яким розпорядник майна повідомляв, що укладення договору від 20.09.2013 про розірвання (припинення) договору № 2 на пайову участь у будівництві від 29.12.2005 року боржником - ПВКМП "НАСА", з розпорядником майна не узгоджувалось.

Разом з тим, частиною 8 ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна вчиняють правочини (укладають договори), між іншого, щодо розпорядження у будь-який спосіб іншим майном боржника, балансова вартість якого становить понад один відсоток балансової вартості активів боржника, та укладення інших значних право чинів (договорів).

Таким чином, вказаними нормами обумовлено можливість укладення боржником будь-яких правочинів під час процедури розпорядження майном та розпорядження іншим майном, балансова вартість якого не перевищує одного відсотку балансової вартості активів боржника.

За загальним правилом, визначеним ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона належними засобами доказування повинна довести підстави своїх вимог.

Разом з тим, будь-яких доказів, які б підтверджували, що розмір грошових зобов'язань в сумі 120 000,00 грн., які визнані боржником на підставі укладеного між ПВКМП "НАСА" та ОСОБА_1 договором від 20.09.2013 про розірвання (припинення) договору № 2 від 29.12.2005, перевищує один відсоток балансової вартості активів боржника, розпорядником майна до суду не надано і такі докази в матеріалах справи відсутні.

Крім того, доказів звернення розпорядника майна до господарського суду з позовом, як то передбачено ч. 9 ст. 22 Закону, з приводу укладення договору від 20.09.2013 про розірвання (припинення) договору № 2 від 29.12.2005 з порушенням порядку, встановленого Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», розпорядником майна до суду не надано, матеріали справи таких доказів не містять. Таким чином, укладений договір від 20.09.2013 про розірвання (припинення) договору № 2 від 29.12.2005 є чинним, а зобов'язання боржника за вказаним договором не можуть вважатись такими, що припинились.

Виходячи з системного аналізу положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт, тощо), що свідчить про цивільно - правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

З урахуванням встановлених по справі обставин, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 кредиторськи вимоги до боржника у розмірі 120 000,00 грн. підтверджені відповідними документами, а саме: договором №2 на пайову участь у будівництві від 29.12.2005 року, договором про внесення змін від 16.12.2008 року, договором про дострокове розірвання договору від 20.09.2013 року, вимогою про повернення коштів від 03.07.2014 року, відповіддю на вимогу від 10.07.2014 року, Актом звірки, копіями квитанцій № № 46, 51, 28, 17, 1, 1, 1 на загальну суму 120 000,00 грн. про сплату коштів за договором № 2 на пайову участь у будівництві від 29.12.2005 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що вимоги кредитора - Фізичної особи ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають визнанню в заявленому розмірі та включенню до реєстру вимог кредиторів в порядку черговості визначеної ст. 45 Закону про банкрутство.

Виходячи з наведеного, колегія суддів, діючи в межах повноважень, наданих суду апеляційної інстанції у відповідності з приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, ухвала господарського суду Сумської області від 22.12.2015 року у справі №7/68-09 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Топтехсервіс ", м. Суми залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 22.12.2015 року у справі №7/68-09 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Тарасова І. В.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Шевель О. В.