ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 р. Справа № 923/92/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М.Б., при секретарі Кулик В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 сільської ради Білозерського району Херсонської області

до відповідача: ОСОБА_2 районної державної адміністрації Херсонської області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: Агрофірма радгосп "Білозерський", с.Дніпровське Білозерського району Херсонської області

про визнання недійсними розпоряджень

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, представник за довіреністю від 04.01.2016р.;

від відповідача: не прибув;

третя особа: не прибув.

Позивач ОСОБА_1 сільська рада Білозерського району Херсонської області звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації Херсонської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - Агрофірма радгосп "Білозерський", с.Дніпровське Білозерського району Херсонської області, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації Херсонської області від 06.05.2015р. №166 "Про дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду" та п.1 розпорядження від 21.10.2015р. №432 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду".

Ухвалою господарського суду від 05.02.2016р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.02.2016р., зобов'язано сторони надати додаткові докази, явка представників сторін в судове засідання визнана обов'язковою.

16.02.2016р. третьою особою подано письмові пояснення щодо заявленого позову.

Ухвалою від 18.02.2016р. розгляд справи відкладено на 04.03.2016р.

24.02.2016р. ОСОБА_1 сільською радою Білозерського району Херсонської області подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить визнати незаконним та скасувати розпорядження від 21.10.2015р. №432 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду" в повному обсязі.

03.03.2016р. до суду від ОСОБА_2 районної державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 04.03.2016р. судом досліджено заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Частиною 4 ст.22 ГПК України передбачено, що до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що судом справа по суті не розглядалася, заява позивача про збільшення позовних вимог є такою, що не суперечить приписами статті 22 ГПК України, остання прийнята судом до розгляду та судом ухвалено про розгляд позовних вимог з урахуванням поданої позивачем заяви про їх збільшення.

В судовому засіданні 04.03.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням їх збільшення, просить позов задовольнити. Представник позивача проти задоволення позову не заперечила, позовні вимоги визнає.

В судовому засіданні 04.03.2016р. розгляд справи відкладено на 17.03.2016р.

В судове засідання 17.03.2016р. представник позивача прибув.

Інші учасники провадження, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, про поважність причин неявки суд не повідомили.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що відповідача та третю особу було належним чином повідомлено про дату і час судового засідання, представник відповідача брав участь у судовому засіданні 04.03.2016р., матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті, суд вважає, що неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

11.03.2016р. позивачем подано заяву про уточнення формулювання позовних вимог, в якій ОСОБА_1 сільська рада замість визнання незаконними спірних розпоряджень Голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації просить визнати їх недійсними.

Враховуючи, що подана позивачем заява не є заявою про зміну підстав або предмету позову, заявою про збільшення позовних вимог тощо, суд ухвалив про прийняття даної заяви та про розгляд позовних вимог з урахуванням їх уточнення в частині визнання недійсними оспорюваних розпоряджень.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням уточнення їх формулювання.

У судовому засіданні 17.03.2016р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 сільська рада Білозерського району Херсонської області є власником споруди водонакопичувач, яка знаходиться за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с.Широка Балка, вул.Херсонське шосе, 1-В, що підтверджено Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 45690759 від 15.10.2015р. та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 45690919 від 15.10.2015р. (а.с.21, 22).

Вказаний об'єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці кадастровий номер :03:001:0058, площею 4 га., цільове призначення - землі водного фонду.

Розпорядженням Голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації № 549 від 10.09.2002р. "Про надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільскогосподарського виробництва" (а.с.11) зазначену земельну ділянку площею 4 га було надано в оренду для використання за призначенням земельної ділянки ставка системи місцевого зрошення, що знаходиться на землях ОСОБА_1 сільської ради, Агрофірмі радгосп "Білозерський" терміном на 49 років. Пунктами 2, 3 розпорядження визначено, що використання земельної ділянки орендарем дозволити після укладення договору оренди; орендарю у місячний термін укласти договір оренди земельної ділянки та провести його державну реєстрацію.

В подальшому, розпорядженням Голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 25.11.2003р. №1101 "Про надання в оренду земельної ділянки водного фонду для місцевого зрошення" (а.с.12) було визнано таким, що втратило чинність розпорядження Голови райдержадміністрації від 10.09.2002р. №549 "Про надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва"; надано в оренду для використання за призначенням земельну ділянку площею 4 га ставка системи місцевого зрошення, що знаходиться на землях ОСОБА_1 сільської ради, СТОВ "Енограй" терміном на 49 років та визначено, що використання земельної ділянки орендарем дозволити після укладення договору оренди; орендарю у місячний термін укласти договір оренди земельної ділянки та провести його державну реєстрацію.

Разом з тим, як зазначає відповідач, вказані розпорядження виконано не було, договори оренди земельної ділянки під водонакопичувачем не укладались.

У 2015 році Агрофірмою радгосп "Білозерський" було вжито заходів щодо незаконного заволодіння водонакупичувачем та земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт нерухомості.

Так 05.03.2015р. Реєстраційною службою ОСОБА_2 РУЮ Херсонської області прийнято рішення №19805395 про державну реєстрацію права власності на видонакопучувач за Агрофірмою радгосп "Білозерський" та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія СТА №351242 (а.с.13).

Розпорядженням Голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 06.05.2015р. №166 "Про дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду" (а.с.26) було надано дозвіл Агрофірмі радгосп "Білозерський" на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 4 га ставка накопичувача, під розміщення гідротехнічної споруди водонакопичувача, що належить на праві власності згідно з свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 05.03.2015р. серія СТА №351242 для ведення водного господарства із земель колишнього КСП "Комунар" на території ОСОБА_1 сільської ради.

В той же час, позивачем ОСОБА_1 сільською радою, як власником нерухомого майна, було ініційовано питання щодо визнання в судовому порядку протиправним та скасування рішення та реєстраційної дії державного реєстратора Реєстраційної служби ОСОБА_2 районного управління юстиції Херсонської області ОСОБА_4, визнання нечинним свідоцтва про право власності.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015р. у справі №821/1194/15-а (а.с.18-20) було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 сільської ради, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №19805395 від 05.03.2015р., прийняте державним реєстратором Реєстраційної служби ОСОБА_2 районного управління юстиції Херсонської області , якою проведено державну реєстрацію права власності на гідротехнічну споруду водонакопичувач, що розташований в Херсонській області, Білозерський район, ОСОБА_1 сільська рада, за Агрофірмою радгосп "Білозерський"; визнано нечинним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05.03.2015р. індексний номер: 34532657, яке видано реєстраційною службою ОСОБА_2 районного управління юстиції Херсонської області.

Під час судового розгляду апеляційним адміністративним судом було встановлено незаконність реєстрації права власності на водонакопичувач, розташований на земельній ділянці на території ОСОБА_1 сільської ради, та порушення прав і законних інтересів територіальної громади ОСОБА_1 сільської ради.

За приписами ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова Одеського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили з моменту проголошення, тобто з 07.10.2015р.

Натомість, розпорядженням Голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 21.10.2015р. №432 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду" (а.с.27) було затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Агрофірмі радгосп "Білозерський" загальною площею 4 га під розміщення гідротехнічної споруди водонакопичувача для ведення водного господарства (кадастровий номер :03:01:0058), за межами населеного пункту із земель державної власності на території ОСОБА_1 сільської ради Білозерського району Херсонської області.

Пунктом 2 розпорядження ухвалено передати земельну ділянку державної власності загальною площею 4 га (кадастровий номер :03:001:0058), розташовану за межами населеного пункту на території ОСОБА_1 сільської ради Білозерського району Херсонської області, із земель водного фонду, призначену для ведення водного господарства під розміщення гідротехнічної споруди водонакопичувача, що перебуває у комунальній власності Агрофірми радгосп "Білозерський" відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно СТА 351242 від 05.03.2015р., у комунальну власність територіальної громади ОСОБА_1 сільської ради Білозерського району Херсонської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що, оскільки Агрофірма радгосп "Білозерський" фактично не набувала право власності на нерухоме майно водонакопичувач, що розташований на земельній ділянці площею 4 га кадастровий номер :03:001:0058, то і відсутні підстави для отримання Агрофірмою в оренду вищевказаної земельної ділянки. У зв'язку з чим спірні рішення ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 06.05.2015р. №166 та від 21.10.2015р. №432 мають бути визнані недійсними та скасовані як такі, що видані з порушенням норм чинного законодавства та прав ОСОБА_1 сільської ради.

Відповідач ОСОБА_2 районна державна адміністрація у відзиві на позовну заяву зазначила, що розпорядженням №166 від 06.05.2015р. "Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду" дозвіл на розробку проекту землеустрою надався Агрофірмі радгосп "Білозерський" у зв'язку із розташуванням на земельній ділянці нерухомого майна - гідротехнічної споруди водонакопичувача згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно СТА 351242 від 05.03.2015р. Агрофірмою, в порядку статті 123 Земельного кодексу України, було подано відповідне клопотання від 24.04.2015р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, у якому зазначалися орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання було додано графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування та розмір земельної ділянки, а також свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

При прийнятті розпорядження від 21.10.2015р. №432 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду" ОСОБА_2 районною державною адміністрацією було враховано, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Агрофірмі радгосп "Білозерський" погоджений відповідно до статті 186-1 ЗК України, отримав позитивний висновок відділу Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі, та у повній мірі відповідає вимогам статті 50 Закону України "Про землеустрій", пройшов обов'язкову державну експертизу згідно статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", а тому підстави для відмови у його затвердженні були відсутні.

Крім цього, відповідач звертає увагу на те, що ОСОБА_2 районна державна адміністрація не приймала участі при розгляді Херсонським окружним адміністративним судом та Одеським апеляційним адміністративним судом справи за позовом ОСОБА_1 сільської ради до державного реєстратора Реєстраційної служби ОСОБА_2 РУЮ; постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015р. у справі №821/1194/15-а надійшла до адміністрації 27.10.2015р. разом з клопотанням ОСОБА_1 сільської ради про скасування оскаржуваних розпоряджень, тобто після видання розпорядження від 21.10.2015р. №432.

З огляду на викладене ОСОБА_2 районна державна адміністрація зазначає, що під час видання оспорюваних розпоряджень діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Третя особа Агрофірма радгосп "Білозерський" у відзиві на позовну заяву зазначила, що на момент винесення розпорядження від 06.05.2015р. №166 право власності на об'єкт нерухомості було зареєстровано за Агрофірмою, а тому були усі підстави для отримання Агрофірмою радгосп "Білозерський" в оренду земельної ділянки площею 4 га. Також звертає увагу на те, що оскільки спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту та перебуває у державній власності, то оскаржувані розпорядження районною адміністрацією прийнято в межах повноважень, наданих Земельним кодексом України щодо розпорядження земельними ділянками. У зв'язку з чим позов вважає необґрунтованим та просить відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. ст. 13, 19, 41 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та умови набуття права користування земельною ділянкою на умовах оренди встановлено Земельним кодексом України та Законом України "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Як слідує з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.10.2015р. (а.с.22) об'єкт нерухомості споруда водонакопичувач розташований на земельній ділянці площею 4 га кадастровий номер :03:001:0058, цільове призначення - землі водного фонду.

Відповідно до ч.4 ст.59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесенні до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

За приписами ст.80 Земельного кодексу України суб'єктами права власності на землю є, крім іншого, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

Згідно ст.83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 15.10.2015р. СТА 351925 (а.с.21) об'єкт нерухомого майна - споруда водонакопичувач є власністю ОСОБА_1 сільської ради, форма власності - комунальна.

І як вже зазначалось, вказаний об'єкт нерухомості, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.10.2015р. (а.с.22) розташований на спірній земельній ділянці площею 4 га, кадастровий номер :03:001:0058.

За наведених обставин суд констатує, що земельна ділянка площею 4 га, кадастровий номер :03:001:0058 перебуває у комунальній власності.

За змістом ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

За приписами ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таким чином, ОСОБА_2 районна державна адміністрація не мала повноважень приймати розпорядження №166 від 06.05.2015р. та №432 від 21.10.2015р. щодо земельної ділянки комунальної власності з розташованим на ній нерухомим майном комунальної власності, оскільки такі повноважень відповідно до положень ч.1 ст.122 Земельного кодексу України належать ОСОБА_1 сільській раді.

Крім цього, згідно ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 цього кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно ст.134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так відповідно до частини другої вищенаведеної норми не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, крім іншого, розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Як вже зазначалось, 05.03.2015р. Реєстраційною службою ОСОБА_2 РУЮ Херсонської області було прийнято рішення №19805395 про державну реєстрацію права власності на водонакопичувач за Агрофірмою радгосп "Білозерський" та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно СТА 351242 від 05.03.2015р., яке і було надано третьою особою ОСОБА_2 районній державній адміністрації при зверненні з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

Однак постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2015р. було визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №19805395 від 05.03.2015р., яким проведено державну реєстрацію права власності на гідротехнічну споруду видонакопичувач за Агрофірмою радгосп "Білозерський", та визнано нечинним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05.03.2015р. індексний номер 34532657, яке видано Реєстраційною службою ОСОБА_2 РУЮ Херсонської області.

Протиправність індивідуального акта виникає у разі набрання рішенням суду про задоволення адміністративного позову законної сили, з моменту прийняття такого акту суб'єктом владних повноважень. Зазначена позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.08.2010р. №23575/10.

У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові від 08.12.2009р. №21-1573во09.

Таким чином, Агрофірма радгосп "Білозерський" не набував права власності на нерухоме майно водонакопичувач, що розташований на земельній ділянці площею 4 га, кадастровий номер :03:001:0058.

У зв'язку з чим передача Агрофірмі радгосп "Білозерський" в оренду спірної земельної ділянки мала відбуватись виключно за результатами земельних торгів.

В даному випадку земельні торги проведені не були, що не спростовано відповідачем.

Приписами ст. 152 Земельного кодексу України прямо визначено способи захисту прав на земельні ділянки. Так, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

Предметом позову у даній справі є вимога про визнання недійсними та скасування розпоряджень Голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 06.05.2015р. №166 "Про дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду" та від 21.10.2015р. №432 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду".

Зазначений предмет позову визначено позивачем і відповідає способам захисту прав, передбачених законом. Позивач вважає, що обраний ним спосіб захисту є ефективним і він наполягає на задоволенні позову та застосуванні юридичних наслідків стосовно рішень органу державної влади, що не відповідають закону.

Частиною 3 ст.43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції або законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Тобто, саме сукупність умов (суперечність актам чинного законодавства та порушення цивільних прав або інтересів) може бути підставою визнання незаконним та скасування правового акту індивідуальної дії.

Аналогічна позиція викладена у пункті 2 роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000р. № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів", згідно якого підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

У відповідності до вимог ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносяться обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача/прокурора, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких ґрунтуються його заперечення проти позову.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів - підстав позову та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову. Позовні вимоги повинні бути доведені і не можуть базуватись на припущеннях.

Пунктом 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" передбачено, що господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Окремо, слід зауважити, що сторони спору є рівними у своїх правах та охоронюваних законом інтересах.

За таких обставин, суд зазначає, що вимоги позивача відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, ґрунтуються на наявних правах позивача, що юридично належать йому та були порушені спірними рішеннями відповідача, у зв'язку з чим позов ОСОБА_1 селищної ради є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Порядок розподілу господарських витрат визначено ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

У зв'язку із задоволенням позову судові витрати, в порядку статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним та скасувати розпорядження Голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації Херсонської області від 06.05.2015р. №166 "Про дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду".

3. Визнати недійсним та скасувати розпорядження Голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації Херсонської області від 21.10.2015р. №432 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду".

4. Стягнути з ОСОБА_2 районної державної адміністрації Херсонської області (, 75000, Херсонська область, Білозерський район, смт.Білозерка, вул.К.Маркса, буд.87) на користь ОСОБА_1 сільської ради Білозерського району Херсонської області (, Херсонська область, Білозерський район, с.Широка Балка, вул.Леніна, буд.75) 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 24.03.2016р.

Суддя М.Б. Сулімовська