РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016Справа №910/833/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О."
До Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
Простягнення 14 856,82 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

Від позивача - не з'явився;

Від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." (надалі - ТОВ "Л.К.О.") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1): 8 186,04 грн. заборгованості, яка утворилася у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки продукції від 11.03.2013 №1627 (надалі - Договір); 1 136,24 грн. пені; 409,30 грн. штрафу; 336,41 грн. 3% річних, 4 788,83 грн. інфляційних втрат.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 02154, АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

На призначені судові засідання 18.02.2016 та 17.03.2016 представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив, хоча про дату та час їх проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчать наявні у матеріалах справи оригінали поштових відправлень, з яких слідує, що поштова кореспонденція з ухвалами суду про призначення судових засідань була вручена відповідачу 01.02.2016 та 10.03.2016.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2013 ТОВ "Л.К.О." (постачальник) і Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (покупець) укладено Договір, за умовами якого постачальник зобов'язаний поставляти продукцію покупцю згідно з замовленням покупця, а покупець зобов'язаний своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах Договору та повернути зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даних Договором. Замовлення передається постачальнику в будь-якій зрозумілій сторонам формі (електронною поштою, через чергового представника, факсимільним, телефонним зв'язком, усно, тощо) (пункт 1.1 Договору).

Пунктом 1.3. Договору встановлено, що прийняття «Покупцем» продукції вважається підтвердженням узгодження кількості, ціни та асортименту Продукції. Підтвердженням факту узгодження умов доставки продукції є підписана Сторонами товарно-транспортна накладна. На виконання взятих на себе зобов'язань відповідно до заявок Відповідача, та в порядку встановленому Договором, Позивач, відповідно до товарно-транспортної накладної № ВН-49971 від 23.07.2014 поставив товар на суму 8 186,04 грн.

Відповідно до п. 5.2.2. Розділу 5 Договору Покупець зобов'язаний повністю оплатити вартість прийнятої продукції у строк, передбачений Договором.

Згідно з п. 3 даного Договору відвантаження продукції проводиться на підставі попередньої оплати, після зарахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Відвантаження продукції без попередньої оплати Покупець зобов'язується у термін 7 календарних днів повністю оплатити всю отриману продукцію.

Отже, Відповідач, відповідно до умов Договору зобов'язаний оплатити прийняту продукцію на підставі видаткової накладної №ВН-49971 від 23.08.2014 не пізніше 30.08.2014,

Проте Відповідач не здійснив оплату за поставлену продукцію, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 8 186,04 грн.

Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, судом встановлено, що Позивач належним чином виконав умови Договору та поставив відповідачу товар на загальну суму 8 186,04 грн., що підтверджується видатковою накладною №ВН-49971 від 23.08.2014, однак Відповідач грошові кошти за отриманий товар не оплатив.

Вказана накладна підписана повноважними представниками сторін і скріплені печатками господарюючих суб'єктів господарювання позивача та відповідача.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача боргу у сумі 8 186,04 грн. є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Крім основної заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 336,41 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4 788,83 грн.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних та інфляційних втрат здійснених за період з 31.08.2014-12.01.2016, суд дійшов висновку, що розрахунок є арифметично вірним, у зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 336,41 грн. та 4 788,83 грн. інфляційних втрат.

Щодо стягнення пені та штрафу, то Господарський суд міста Києва вважає за необхідне зазначити таке.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що у випадку прострочення терміну розрахунків за відвантажену продукцію покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від вартості неоплаченої продукції за кожен календарний день прострочення платежу за відвантажену продукцію та штраф у розмірі 5% від вартості невчасно оплаченої продукції.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 1 136,24 грн. пені за період з 31.08.2014 до 28.02.2015 та 5% штрафу у сумі 409,30 грн. (8 186,04 грн. х 5% / 100%).

Так, перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми пені та штрафу, господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що розрахунки є арифметично вірними, а відтак стягненню з відповідача підлягає 1136,24 грн. пені та 409,30 грн. штрафу.

За приписами статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02154, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, буд. 35, ідентифікаційний код 37317990) 8 186 (вісім тисяч сто вісімдесят шість) грн. 04 коп. основного боргу, 336 (триста тридцять шість) грн. 41 коп. 3% річних, 4 788 (чотири тисячі сімсот вісімдесят вісім) грн. 83 коп. інфляційних втрат, 1 136 (одну тисячу сто тридцять шість) грн. 24 коп. пені, 409 (чотириста дев'ять) грн. 30 коп. штрафу та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.03.2016

Суддя І.І. Борисенко