РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016Справа №910/1876/16

За позовомРегіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву
доДержавного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону»
простягнення 49489 грн. 01 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Семеняка Я.В. - представник за довіреністю № 61 від 15.12.2015;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.02.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву з вимогами до Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» про стягнення 47870 грн. 21 коп., з яких 29568 грн. 41 коп. основного боргу, 7100 грн. 22 коп. пені та 11201 грн. 58 коп. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 не здійснив оплату 70% вартості орендних платежів за користування об'єктом оренди до державного бюджету, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 29568 грн. 41 коп. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку зі сплати орендних платежів, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 7100 грн. 22 коп. за загальний період нарахування з 29.07.2015 по 26.01.2016. Також, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання позивачем було заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 11201 грн. 58 коп. за період з січня 2015 року по листопад 2015 року.

05.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 відмовлено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; відстрочено позивачу сплату судового збору до 23.02.2016; порушено провадження у справі № 910/1876/16 та розгляд справи призначено на 23.02.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 11.03.2016.

11.03.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 29568 грн. 41 коп., пеню у розмірі 8719 грн. 02 коп. та інфляційні втрати у розмірі 11201 грн. 58 коп., що разом становить 49489 грн. 01 коп. (відповідно до розрахунку, долученого до заяви про збільшення позовних вимог).

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Нормами частини 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до положень пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

З огляду на те, що заява про збільшення позовних вимог подана представником позивача, який відповідно до довіреності має право збільшувати позовні вимоги та позивачем долучено до матеріалів справи докази направлення заяви про збільшення позовних вимог відповідачу, суд приймає подану позивачем заяву про збільшення позовних вимог, як збільшення позовних вимог в частині пені та розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 49489 грн. 01 коп., з яких 29568 грн. 41 коп. основного боргу, 8719 грн. 02 коп. пені та 11201 грн. 58 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 29.03.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 29.03.2016 подав документи на виконання вимог ухвали суду (зокрема, докази сплати судового збору), надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 29.03.2016 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана в спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 05.02.2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що поштове відправлення 19.03.2016 не було вручене під час доставки.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 29.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

30.05.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець) та Державним підприємством «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» (орендар) укладено Договір оренди № 6837 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення, загальною площею 229,00 кв.м. (реєстровий № 04726917.1.АААЖЖИ768), розміщене за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 15, на 3-му поверсі, що перебуває на балансі Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.01.2014 і становить 2971886 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2.1 Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Відповідно до п. 10.1 Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 його укладено строком на 1 (один) рік, що діє з 30.05.2014 до 30.05.2015 включно.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди державного майна.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Судом встановлено, що за актом приймання-передавання орендованого майна за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15 позивач передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення, загальною площею 229,00 кв.м. (реєстровий № 04726917.1.АААЖЖИ768), розміщене за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 15, на 3-му поверсі, що перебуває на балансі Державного підприємства «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс».

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін.

Відповідно до п. 10.3 Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Відповідно до п. 10.6.3 Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 чинність цього договору припиняється достроково за взаємною згодою сторін.

Судом встановлено, що 02.03.2015 сторонами укладено Договір 6837/01 про припинення Договору оренди № 6837 від 30.05.2014, в якому сторони зазначили, що чинність Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 достроково припинено з 15.02.2015 (п.п. 1 та 2 вказаного договору від 02.03.2015).

Відповідно до п. 10.9 Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом 3-х робочих днів повертається орендодавцю/балансоутримувачу. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Згідно з п. 10.10 Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 майно вважається повернутим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання. Обов'язок щодо складення акту приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

Судом встановлено, що 15.02.2015 за актом приймання-передачі (повернення) майна за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 15 відповідач повернув позивачу об'єкт оренди - нежитлові приміщення, загальною площею 229,00 кв.м. (реєстровий № 04726917.1.АААЖЖИ768), розміщене за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 15, на 3-му поверсі (копія акту долучена позивачем до матеріалів справи).

Згідно з п. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з п. 3.1 Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - квітень 2014 року - 47344 грн. 83 коп. (без ПДВ). Орендна плата за перший місяць оренди - травень 2014 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за травень, червень 2014 року.

Згідно з Розрахунком плати за базовий місяць оренди за користуванням об'єктом оренди за квітень 2014 року підлягає сплаті орендна плата у розмірі 47344 грн. 83 коп. (без ПДВ).

Відповідно до п. 3.2 Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 3.3 Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п. 3.4 Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 у разі користування майном протягом неповного календарного місяця добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Відповідно до п. 3.6 Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Судом встановлено, що за період з травня 2014 року по лютий 2015 року відповідач зобов'язаний був сплатити до державного бюджету України 70% нарахованої орендної плати (відповідно до п. 3.6 договору) у загальному розмірі 319596 грн. 32 коп., що відображено у розрахунку заборгованості, долученому позивачем до позовної заяви, а саме: 2219 грн. 41 коп. 70% орендної плати за травень 2014 року; 34744 грн. 76 коп. - 70% орендної плати за червень 2014 року; 34883 грн. 74 коп. - 70% орендної плати за липень 2014 року; 35162 грн. 81 коп. - 70% орендної плати за серпень 2014 року; 36182 грн. 52 коп. - 70% орендної плати за вересень 2014 року; 37050 грн. 90 коп. - 70% орендної плати за жовтень 2014 року; 37754 грн. 87 коп. - 70% орендної плати за листопад 2014 року; 38887 грн. 52 коп. - 70% орендної плати за грудень 2014 року; 40093 грн. 03 коп. - 70% орендної плати за січень 2015 року та 22616 грн. 76 коп. - 70% орендної плати за лютий 2015 року (за п'ятнадцять днів).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи встановлений у п. 3.6 Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 строк виконання відповідачем (орендарем) свого обов'язку зі сплати орендних платежів - не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був сплачувати 70% орендної плати до державного бюджету не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач належним чином виконував свої зобов'язання зі сплати 70% орендної плати до державного бюджету за період з травня 2014 року по грудень 2014 року, у зв'язку з чим за вказаний період у відповідача була відсутня заборгованість за Договором оренди № 6837 від 30.05.2014.

Однак, як вказано позивачем у розрахунку заборгованості, розмір нарахованих позивачем 70% орендної плати за січень 2015 року, що становить 40093 грн. 03 коп., відповідач сплатив частково, а саме, у сумі 33141 грн. 38 коп., у зв'язку з чим відповідача виникла заборгованість зі сплати 70% орендної плати за січень 2015 року у розмірі 6951 грн. 65 коп.

Крім того, як зазначено позивачем у розрахунку заборгованості, нараховані позивачем 70% орендної плати за лютий 2015 року (до дати повернення позивачу об'єкта оренди) у сумі 22616 грн. 76 коп., відповідачем сплачені не були, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість зі сплати 70% орендної плати за лютий 2015 року у розмірі 22616 грн. 76 коп.

Таким чином, загальний розмір заборгованості Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» за Договором оренди № 6837 від 30.05.2014 становить 29568 грн. 41 коп. (заборгованість за січень 2015 року у сумі 6951 грн. 65 коп. та заборгованість за лютий 2015 року 22616 грн. 76 коп.), що не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у розмірі 29568 грн. 41 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» у розмірі 29568 грн. 41 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати позивачу грошових коштів у розмірі 29568 грн. 41 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву в частині стягнення з Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» суми основного боргу у розмірі 29568 грн. 41 коп. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку зі сплати орендних платежів, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 8719 грн. 02 коп., а саме: 2015 грн. 78 пені за період з 16.02.2015 по 16.08.2015 та 6703 грн. 24 коп. за період з 16.03.2015 по 13.09.2015, щодо кожного простроченого платежу окремо (відповідно до розрахунку, долученого до заяви про збільшення позовних вимог).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 3.7 Договору оренди № 6837 від 30.05.2014 орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву в частині стягнення з Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» пені у розмірі 8719 грн. 02 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання позивачем було заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 11201 грн. 58 коп. за період з січня 2015 року по січень 2016 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р., при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно потрібно вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його необґрунтованості, оскільки, як встановлено судом, свій обов'язок зі сплати 70% орендної плати відповідач повинен був виконувати у строк до 15 числа місяця, наступного за звітним.

Крім того, зважаючи на те, що 70% орендної плати за січень 2015 року у розмірі 6951 грн. 65 коп. відповідач повинен був сплатити в строк до 15.02.2015 (включно), а 70% орендної плати за лютий 2015 року - в строк до 15.03.2015 (включно), обґрунтованим періодом (з урахуванням рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р) для нарахування інфляційних втрат за прострочення сплати 70% орендної плати за січень 2015 року є період з березня 2015 року по січень 2016 року, а для нарахування інфляційних втрат за прострочення сплати 70% орендної плати за лютий 2015 року - період з квітня 2015 року по січень 2016 року (в межах заявленого позивачем періоду нарахування).

З огляду на вищевикладене, суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
16.02.2015 - 31.01.20166951.65 - січень 2014 року1.332 (березень 2015 року - січень 2016 року)2307.649259.29
16.03.2015 - 31.01.201622616.76 - лютий 2014 року1.202 (квітень 2015 року - січень 2016 року)4571.4327188.19
Всього:6879,07 грн.
Таким чином, позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву в частині стягнення з Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» інфляційних втрат у розмірі 11201 грн. 58 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 6879 грн. 07 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивачем не було сплачено судовий збір та було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 відмовлено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та відстрочено позивачу сплату судового збору до 23.02.2016.

У судовому засіданні 29.03.2016 позивачем долучено до матеріалів справи платіжне доручення № 82 від 16.03.2016 про сплату Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву судового збору за позовом до Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву до Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» задоволено частково, судовий збір у розмірі 1257 грн. 64 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» (01015, м. Київ, вул. Цитадельна, буд. 7-А; ідентифікаційний код: 37635024) на користь Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва; код одержувача: 37995466; банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві; МФО: 820019; рахунок: № 0011; КЕКД: 22080300; назва: плата за оренду майна бюджетних установ) суму основного боргу у розмірі 29568 (двадцять дев'ять тисяч п'ятсот шістдесят вісім) грн. 41 коп., пеню у розмірі 8719 (вісім тисяч сімсот дев'ятнадцять) грн. 02 коп. та інфляційні втрати у розмірі 6879 (шість тисяч вісімсот сімдесят дев'ять) грн. 07 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» (01015, м. Київ, вул. Цитадельна, буд. 7-А; ідентифікаційний код: 37635024) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву (01030, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, буд. 50-Г; ідентифікаційний код: 19030825) судовий збір у розмірі 1257 (одна тисяча двісті п'ятдесят сім) грн. 64 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 04.04.2016

Суддя І.М. Отрош