ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" березня 2016 р.Справа № 57/216-10

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Семенові О.Є.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮФ "Арієс" про заміну сторони виконавчого провадження (вх. № 7593 від 09.03.2016р.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Зембанк", м. Київ
до Приватного акціонерного товариства "Лізингова компанія "Сприяння" м. Харків
про стягнення грошових коштів в розмірі 1147920,04 грн.
за участю представників сторін:

Представник заявника - Колосов Ю.В., дов. від 15.07.2015р.;

Представник стягувача - не з'явився;

Представник боржника - Новосельцев В.І., дов. від 01.04.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.12.2010 року позов ПАТ «Земельний банк» до Акціонерного товариства «Лізингова компанія «Сприяння» було задоволено повністю: стягнуто з відповідача 1094000,00 грн. по кредиту та 43879,87 грн. по процентам за користування кредитними коштами та 10040,17 грн. пені; 11479,21 грн. судового збору та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у межах процедури виконавчого провадження.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.02.2011 року скасовано рішення господарського суду Харківської області від 14.12.2010 року, а апеляційну скаргу задоволено частково, а саме: стягнуто з АТ «Лізингова компанія «Сприяння» 11479,21 грн. витрат по сплаті судового збору та 236,00 грн. витрат на інформаційного - технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.05.2011 року касаційну скаргу задоволено, Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.02.2011 року скасовано, рішення господарського суду Харківської області від 14.12.2010 року залишено в силі.

Постановою Верховного Суду України від 10.10.2011 року було відмовлено АТ «Лізингова компанія «Сприяння» у задоволенні заяви про перегляд постанови Вищого Господарського суду України від 11 травня 2011 року.

На виконання рішення від 14.12.2010р. по справі № 57/216-10, господарським судом Харківської області 23.06.2011р. був виданий відповідний наказ.

ТОВ "Юридична фірма "Арієс" (заявник) 09.03.2016р. звернулося до господарського суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 57/216-10, згідно якої просить суд замінити стягувача за наказом суду від 23.06.2011р. Публічне акціонерне товариство "Зембанк" на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Арієс".

В обґрунтування вказаної заяви заявник вказує, що на підставі договору про передавання в управління непроданих активів ПАТ "Зембанк" № 42-Л від 09.02.2015р. відбулася заміна кредитора у зобов'язанні, що є підставою для процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення.

Ухвалою господарського суду від 11.03.2016р. призначено заяву до розгляду у судовому засіданні на 21.03.2016р. об 11:15 год.

У судовому засіданні 21.03.2016р. представник заявника підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити. Через канцелярію суду надав додаткові докази по справі (вх. №№9280, 9243, 9288), які судом досліджуються та долучаються до матеріалів справи.

Представник стягувача у судове засідання 21.03.2016р. не з'явився, про причину неявки у судове засідання суд не повідомив.

Представник боржника у судовому засіданні 21.03.2016р. заперечував проти задоволення поданої ТОВ "Юридична фірма "Арієс" заяви про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 57/216-10, з підстав, викладених у наданих до суду письмових поясненнях (вх. № 9214), які долучені до матеріалів справи.

У п. 6.1. Постанови пленуму ВГСУ № 9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що відповідний розгляд здійснюється за загальними правилами позовного провадження у межах розглянутої судом справи з урахуванням особливостей щодо суб'єктного складу учасників процесу, передбачених згаданою нормою Закону України "Про виконавче провадження" (стягувач, боржник, державний виконавець, правонаступник стягувача або боржника). Зазначені особи повідомляються про час і місце відповідного судового засідання, але їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. За результатами судового розгляду виноситься ухвала, що має відповідати загальним вимогам статті 86 ГПК.

Розглянувши заяву ТОВ "Юридична фірма "Арієс" про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 57/216-10, суд виходить з наступного.

Постановою Правління Національного банку України від 30.07.2010 № 375 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію з 02.08.2010 року Публічного акціонерного товариства «Земельний банк».

Активи Публічного Акціонерного товариства «Земельний банк», були передані в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстердам», згідно договору № 34-Л про передавання в управління непроданих активів від 30.01.2014р.

09.02.2015р. між Національним банком України, TOB «Амстердам» та TOB "Юридична фірма «Арієс» (заявник, управитель) укладено тристоронній договір про передавання в управління непроданих активів ПАТ «Земельний банк» № 42-Л.

Відповідно до умов договору № 42-Л, TOB «Юридична фірма «Арієс» є довірчим власником переданих в управління активів ПАТ «Земельний банк» та має право бути процесуальним правонаступником ПАТ «Земельний банк» в справах, однією з сторін (учасників) яких є ПАТ «Земельний банк». Перелік активів наведено в додатку 1 до цього договору.

Цей договір вважається укладеним з моменту підписання і діє протягом трьох років (п. 9.1.).

Відповідно до рішення господарського суду Харківської області від 14.12.2010р., загальна сума заборгованості позичальника - Акціонерного товариства «Лізингова компанія «Сприяння" за кредитним договором № 78/08-К від 11.09.2008р., складає 1147920,04 грн.

Звертаючись до господарського суду з відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 57/216-10, згідно якої просить суд замінити стягувача за наказом суду від 23.06.2011р. Публічне акціонерне товариство "Зембанк" на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Арієс", заявник зазначає, що, заборгованість Акціонерного товариства «Лізингова компанія «Сприяння", згідно з витягом з додатку N 1 до договору № 42-Л від 09.02.2015р., яка була передана в управління TOB «Юридична фірма «Арієс» складає 1147920,04 грн., що підтверджується актами приймання-передавання активів від 14.02.2014р.

Стаття 25 ГПК України передбачає, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

В п. 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що ст. 25 ГПК України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). Процесуальне правонаступництво в розумінні цієї норми ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом тих цих інших обставин.

У відповідності з п. 2.1. договору № 42-Л від 09.02.2015р. TOB «Амстердам» зобов'язався протягом 5 робочих днів з дати укладення договору: передати управителеві активи згідно з переліком, наведеним у додатку 1 до цього договору, документи, що підтверджують право власності на активи, документи, на підставі яких виникли майнові права та обов'язки ПАТ «Земельний банк» щодо активів, у тому числі судові рішення, виконавчі документи, договори тощо.

У п. 2.4 договору № 42-Л від 09.02.2015р. сторони визначили, що управитель має право: володіти, користуватись, розпоряджатися активами відповідно до законодавства та цього договору; бути процесуальним правонаступником ПАТ «Земельний банк» в справах, однією із сторін (учасників), яких є ПАТ «Земельний банк», а також правонаступником у виконавчих провадженнях, однією із сторін (учасників) яких є ПАТ «Земельний банк».

У відповідності до ч. 2 ст. 316 ЦК України особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном.

Відповідно до ст. 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) не певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно.

Як передбачено ч. 5 ст. 1033, ч. 1 ст. 1037 ЦК України управитель, якщо це визначено договором про управління майном, є довірчим власником цього майна, яким він володіє, користується і розпоряджається відповідно до закону та договору управління майном з обмеженням права відчужувати майно, передане в управління, та укладати щодо нього договір застави згодою установника управління.

Відповідно до ч. 12 ст. 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність", яка застосовується до спірних правовідносин в силу п. 3 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у разі, якщо на момент закінчення строку ліквідації залишилися непроданими активи банку і негайний продаж матиме наслідком істотну втрату їх вартості, ліквідатор передає такі активи в управління визначеній Національним банком України юридичній особі, яка зобов'язана вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів банку за рахунок отриманих активів.

Порядок передачі непроданих активів ліквідатором банку визначений главою 13 Розділу VI Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2001 № 369 (далі - Положення).

Так, згідно із п. 13.1 Положення ліквідатор у разі потреби передавання активів банку, які залишаються непроданими на час закінчення процедури ліквідації банку, негайний продаж яких матиме наслідком істотну втрату їх вартості, в управління іншій юридичній особі звертається до Національного банку з відповідною пропозицією згідно зі статтею 96 Закону про банки.

Як передбачено п. 13.5 Положення, комісія Національного банку приймає рішення про проведення конкурсу з визначення управителя та його затвердження за наявності обґрунтованого клопотання ліквідатора та позитивного висновку уповноваженого структурного підрозділу про надання згоди на передавання непроданих активів банку в управління юридичній особі.

Пунктом 13.9 Положення визначено, що за результатами конкурсу між банком, Національним банком і управителем укладається тристоронній договір (додаток 6 до цього Положення). Договір про передавання в управління непроданих активів від імені Національного банку підписує уповноважена посадова особа Національного банку.

Договір набирає чинності з дати його підписання.

Відповідно до п. 13.10 Положення ліквідатор передає управителю активи, а також документи щодо подальшого задоволення вимог кредиторів за рахунок цих активів на умовах, визначених у договорі (у тому числі перелік вимог кредиторів, які були включені до реєстру вимог кредиторів та залишилися незадоволеними на час закінчення ліквідаційної процедури банку, копію реєстру акціонерів банку, що ліквідовується, засвідчену реєстратором).

Так, судом встановлено, що 09.02.2015р. між Національним банком України, TOB «Амстердам» та TOB "Юридична фірма «Арієс» (заявник, управитель) укладено тристоронній договір про передавання в управління непроданих активів ПАТ «Земельний банк» № 42-Л. Відповідно до умов договору № 42-Л, TOB «Юридична фірма «Арієс» є довірчим власником переданих в управління активів ПАТ «Земельний банк» та має право бути процесуальним правонаступником ПАТ «Земельний банк» в справах, однією з сторін (учасників) яких є ПАТ «Земельний банк». Перелік активів наведено в додатку 1 до цього договору.

Відповідно до акту приймання - передавання в управління непроданих активів від 14.12.2014р. ПАТ "Земельний банк" передано, а TOB «Амсердам» прийнято наступні активи, а саме: 110 кредитних справі та 37 судових справ на 22722 аркушах (98 кредитних справ юридичних осіб та 37 судових справ на 21423 аркушах та 12 кредитних справ фізичних осіб на 1299 аркушах) згідно із Додатком 1, а також висновки незалежного оцінювача про вартість майнових прав за 12 кредитними договорами фізичних осіб).

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що заявником не надано в обґрунтування поданої заяви Додатку №1 до даного акту приймання-передачі в управління непроданих активів, в зв'язку з чим суд позбавлений можливості дійти будь-якого обґрунтованого висновку про передання ПАТ "Земельний банк" в управління TOB «Амстердам» активів, зокрема щодо права вимоги за Договором № 78-08/К про надання кредитної лінії від 11.09.2008р., заборгованість за яким стягнута згідно рішення господарського суду Харківської області від 14.12.2010р. по справі № 57/216-10.

У інформаційному листі № 01-8/164 Вищий господарський суд України звернув увагу судів на те, що заміна сторони на стадії виконання судового рішення, можлива не інакше як на підставах та в порядку, визначених ГПК та Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

В питаннях звернення особи до суду із заявою про заміну сторони визначає встановлення обставин правонаступника такої особи, що, в свою чергу, кореспондує до ст. 25 ГПК України, яка виокремлює випадки процесуального правонаступництва на будь-якій стадії судового процесу.

Так, ч. 1 ст. 25 ГПК України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

З правової конструкції ч. 1 ст. 25 ГПК України слідує, що господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу у випадках:

- у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою;

- припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення);

- заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні;

- в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

З положень ст. 25 ГПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» по суті випливає, що господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу за наявності підтвердження факту правонаступництва відповідними доказами, обов'язок доказування чого лежить на особі, яка звертається до суду з відповідною заявою, а саме: або на державному виконавцеві або на стороні або на заінтересованій не те стороні.

В той же час, в силу підстав та порядку, визначених ГПК та Законом України «Про виконавче провадження», необхідним є також встановлення обставин визначення стадії судового процесу, на якій провадиться правонаступництво, яка, з урахуванням викладених в заяві обставин, визначається, по суті, саме як стадія виконання судового рішення.

За ст. 19 Законом України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Доказів відкриття органами Державної виконавчої служби виконавчого провадження на підставі виконавчого документа Господарського процесуального кодексу України від 23.06.2011р., що свідчить та підтверджує обставини стадії виконання судового рішення в силу положень Закону України «Про виконавче провадження», заявником, в підтвердження викладених у відповідній заяві обставин, до суду не надано.

Зважаючи на викладене, враховуючи на відсутність доказів стадії виконавчого провадження на підставі виконавчого документу ГПК України від 23.06.2011р. № 57/216-10, не підтвердженою, в силу ст.ст. 33, 34 ГПК України, достатніми доказами є заява про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 57/216-10 від 09.03.2016р. в аспекті вимог підстав та порядку, визначених ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження», з чого, з огляду на недоведеність викладених в заяві обставин, слідує відсутність правових підстав для задоволення судом заяви ТОВ "Юридична фірма "Арієс" про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи все вищевикладене, керуючись ст.ст. 25, 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Арієс" про заміну сторони виконавчого провадження (вх. № 7593 від 09.03.2016р.) - відмовити.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 57/216-10