КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р. Справа№ 910/25502/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Гарник Л.Л.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання Чміль Я.Є.

та представників:

від позивача: Вербовий Р.П. (дов. б/н від 26.01.2016);

від відповідача: Марченко М.М. (дов. б/н від 08.02.2016);

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення господарського суду міста Києва від 21.12.2015

у справі № 910/25502/15 (суддя: Гумега О.В.)

за позовом Спільного українсько-в'єтнамського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ'ЮН ТРЕЙД"

до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.12.2015 у справі № 910/25502/15 позов задоволено повністю; визнано недостовірною інформацію відносно Спільного українсько-в'єтнамського підприємства у формі товариства з обмеженого відповідальністю "КОМ'ЮН-ТРЕЙД", поширену Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на веб-сайті http://monitor.mkk.kga.gov.ua/ шляхом привласнення житловому комплексу з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: вул. Строкача Тимофія, 9 у Святошинському районі м. Києва категорії (статусу) "Самочинне будівництво" за критерієм "Статуси законності будівництва"; зобов'язано Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, не пізніше наступного дня після набрання рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2015 у справі № 910/25502/15 законної сили, спростувати недостовірну інформацію шляхом зміни категорії (статусу) критеріїв інформації щодо Спільного українсько-в'єтнамського підприємства у формі товариства з обмеженого відповідальністю "КОМ'ЮН-ТРЕЙД" та житлового комплексу з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: вул. Строкача Тимофія, 9 у Святошинському районі м. Києва з категорії (статусу) "Самочинне будівництво" на категорію (статус) "Законне будівництво" критерію "Статуси законності будівництва"; стягнуто з Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Спільного українсько-в'єтнамського підприємства у формі товариства з обмеженого відповідальністю "КОМ'ЮН-ТРЕЙД" 2436,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва від 21.12.2015 у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Спільного українсько-в'єтнамського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ'ЮН ТРЕЙД".

В обґрунтування апеляційної скарги Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 у даній справі вказану апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 23.03.2016.

23.03.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції 23.03.2016 заперечив проти апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги та просила суд задовольнити її в повному обсязі.

Представник Спільного українсько-в'єтнамського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ'ЮН ТРЕЙД" Вербовий Р.П. надав на огляд судовій колегії копію проекту договору про поновлення договору оренди земельної ділянки та копію акта приймання-передачі проекту договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 26.02.2016, які були оглянуті судом.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Спільне українсько-в'єтнамське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ'ЮН ТРЕЙД" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідач) про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, відповідно до якого просить суд:

- визнати недостовірною інформацію відносно Спільного українсько-в'єтнамського підприємства у формі товариства з обмеженого відповідальністю "КОМ'ЮН-ТРЕЙД", поширену Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на веб-сайті http://monitor.mkk.kga.gov.ua/ шляхом привласнення житловому комплексу з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: вул. Строкача Тимофія, 9 у Святошинському районі м. Києва критерію (статусу) "Самочинне будівництво" за критерієм "Статуси законності будівництва".

- зобов'язати Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не пізніше наступного дня після набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом зміни категорії (статусу) та критеріїв інформації щодо Спільного українсько-в'єтнамського підприємства у формі товариства з обмеженого відповідальністю "КОМ'ЮН-ТРЕЙД" та житлового комплексу з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: вул. Строкача Тимофія, 9 у Святошинському районі м. Києва з категорії (статусу) "Самочинне будівництво" на категорію (статус) "Законне будівництво" критерію "Статуси законності будівництва".

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначав, що йому стало відомо про те, що на інформаційному ресурсі міжвідомчого Центру моніторингу забудови міста Києва - веб-сайті http://monitor.mkk.kga.gov.ua/ відображається інформація про статус Об'єкта будівництва як "Самочинне будівництво" (критерій "Статуси законності будівництва"), а також інформація про "порушення містобудівних вимог" (розділ "Відповідність проектним рішенням"). Позивач вважає зазначену інформацію недостовірною і такою, що порушує його права та ділову репутацію. Водночас позивач стверджує, що Об'єкт будівництва, щодо якого поширена спірна інформація, будується на відведеній для цієї мети земельній ділянці та у відповідності до виготовленого і затвердженого проекту та дозволу на виконання будівельних робіт. Крім того, відповідно до Витягу з протоколу №14 засідання Постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування від 16.06.2015, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зобов'язано підготувати додаткову угоду щодо поновлення договору оренди земельної ділянки на 5 років та приведення умов договору у відповідність до чинного законодавства. Наразі жодні відомості, рішення або інші документи щодо порушення позивачем будівельних норм і правил, відсутні.

Оскаржуваним рішенням суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги у повному обсязі, встановивши сукупність всіх обставин юридичного складу правопорушення щодо поширення відповідачем на інформаційному ресурсі Міжвідомчого центру - веб-сайті http://monitor.mkk.kga.gov.ua/ недостовірної інформації, яка стосується позивача та порушує його особисті немайнові права.

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції винесене з повним дослідженням матеріалів справи з наступних підстав.

При розгляді апеляційної скарги судова колегія керувалась принципом верховенства права, оскільки позивачем у даному випадку були здійснені всі дії, що від нього залежали.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 200 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.10.1992 № 2657-ХІІ "Про інформацію", під інформацією закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 4 Закону України "Про інформацію" встановлено, що суб'єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об'єднання громадян; суб'єкти владних повноважень, а об'єктом інформаційних відносин є інформація.

Як зазначено у статті 5 Закону України "Про інформацію", кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1 статті 7 України "Про інформацію" визначено, що право на інформацію охороняється законом.

Згідно з частиною 2 наведеної статті визначено, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Згідно зі ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 32 Конституції України встановлено, зокрема, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Як зазначено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1), беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Відповідно до приписів ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Таким чином, юридична особа так само як і фізична особа має право на спростування недостовірної інформації відповідно до ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ст. 299 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського кодексу України (далі - ГК України) дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних із особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Підстави та порядок спростування недостовірної інформації регламентує ст. 277 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої наведеної статті ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч. 7 ст. 277 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що причиною виникнення спору у даній справі стало розміщення на інформаційному ресурсі міжвідомчого Центру моніторингу забудови міста Києва - веб-сайті http://monitor.mkk.kga.gov.ua/ інформації про статус Об'єкта будівництва як "Самочинне будівництво" (критерій "Статуси законності будівництва"), а також інформації про здійснення будівництва з "порушенням містобудівних вимог" (розділ "Відповідність проектним рішенням").

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вірно визначив, що для вирішення спору та прийняття правильного рішення необхідно встановити:

- чи мало місце поширення відповідачем інформації;

- чи стосувалася поширена інформація позивача;

- чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, що не відповідає дійсності;

- чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 (в чинній редакції) визначено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

В абз. 2 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 зазначено, що під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку.

Матеріалами справи, підтверджується факт поширення спірної інформації на інформаційному ресурсі міжвідомчого Центру моніторингу забудови міста Києва - веб-сайті http://monitor.mkk.kga.gov.ua/, який є публічним інформаційним ресурсом містобудівного кадастру міста Києва http://mkk.kga.gov.ua Київської міської ради, виконавчим органом якої є Київська міська державна адміністрація.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтвердила факт розміщення спірної інформації на інформаційному ресурсі міжвідомчого Центру моніторингу забудови міста Києва - веб-сайті http://monitor.mkk.kga.gov.ua/.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що Міжвідомчий центр створено Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.04.2015 р. №390. Відповідно до п. 5 зазначеного Розпорядження №390, робота Міжвідомчого центру забезпечується Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідачем). З огляду на наведене, підставним є висновок про поширення спірної інформації саме відповідачем.

Судовою колегією також встановлено, що спірна інформація, яка була поширена відповідачем на веб-сайті http://monitor.mkk.kga.gov.ua/, стосується саме Спільного українсько-в'єтнамського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ'ЮН ТРЕЙД" (позивача), якого вказано в якості забудовника Об'єкта будівництва. У судовому засіданні апеляційної інстанції 23.03.2016 представник відповідача (апелянта) підтвердила, що саме Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є належним відповідачем у даній справі.

Відповідно до абз. 5 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з п. 19 наведеної постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження (тобто судження без посилання на конкретні відомості) не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Здійснивши аналіз спірної інформації, судова колегія вважає, що господарський суд дійшов вірного висновку зазначивши, що відповідач наводить саме фактичну інформацію, правдивість якої може бути підтверджена або спростована.

Позивач у позовній заяві стверджує, що поширена відповідачем на інформаційному ресурсі Міжвідомчого центру - веб-сайті http://monitor.mkk.kga.gov.ua/ інформація про статус Об'єкта будівництва як "Самочинне будівництво" (критерій "Статуси законності будівництва"), а також інформація про здійснення будівництва з "порушенням містобудівних вимог" (розділ "Відповідність проектним рішенням") є недостовірною.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Ухвалами суду першої інстанції від 29.09.2015, від 02.11.2015, від 16.11.2015, від 23.11.2015 та від 07.12.2015 відповідач був зобов'язаний довести, що поширена ним спірна інформація є достовірною, та такою, що відповідає дійсності.

Проте, відповідач вимоги ухвал суду першої інстанції не виконав, жодних пояснень та доказів на їх підтвердження з приводу розміщеної ним інформації про Об'єкт будівництва, зокрема, щодо підстав надання Об'єкту будівництва статусу "самочинного", а також підстав зазначення в розділі "Відповідність проектним рішенням" про "порушення містобудівних вимог", - суду першої інстанції не надав та до матеріалів справи не залучив, таких доказів не було надано і до суду апеляційної інстанції.

Водночас, наявні в матеріалах справах докази, залучені позивачем до матеріалів справи, свідчать, що Об'єкт будівництва, щодо якого поширена спірна інформація, будується на відведеній для цієї мети земельній ділянці та у відповідності до встановленого і затвердженого проекту і дозволу на виконання будівельних робіт.

Так, з матеріалів справи вбачається, що будівництво Об'єкту будівництва здійснювалось на земельній ділянці, переданій Київською міською радою в оренду позивачу строком на 5 років на підставі Договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами 12.12.2007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 714, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 14.12.2007 № 75-6-00370 у книзі записів державної реєстрації договорів (далі - Договір оренди земельної ділянки від 14.12.2007 № 75-6-00370).

Відповідно до п. 2.1 Договору оренди земельної ділянки від 14.12.2007 № 75-6-00370 об'єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: місце розташування - вул. Тимофія Строкача, 9 у Святошинському районі м. Києва; розмір - 6994 кв.м; цільове призначення - для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з вбудовано- прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом; кадастровий номер - 8000000 000:75:272:0005.

Для поновлення договору оренди позивач, в установленому чинним законодавством порядку, до закінчення строку дії вказаного договору, звернувся до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з листом від 08.05.2012 № 02/11-0108к щодо поновлення Договору оренди земельної ділянки від 14.12.2007 № 75-6-00370, що підтверджується листом Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.07.2012 № 05-358/18248.

Листом від 01.02.2014 № 0 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача про опрацювання питання щодо поновлення вищезазначеного Договору оренди земельної ділянки. Також вказано, що Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не заперечує проти поновлення Договору оренди земельної ділянки від 14.12.2007 № 75-6- 00370.

Як зазначено у Висновку до кадастрової справи №А-21100 (Витяг з протоколу від 09.06.2015 №14), Постійна комісія Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування, ознайомившись з документами, поданими в складі клопотання про поновлення договору оренди земельної ділянки та, керуючись статтями 34, 35 Порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві, в редакції згідно з рішенням Київської міської ради від 04.03.2015 № 195/1060, вирішила поновити договір оренди земельної ділянки, без прийняття Київською міською радою відповідного рішення (відповідно до пункту 6 статті 34 рішення Київської міської ради від 04.03.2015 № 195/1060). Заперечення Київської міської ради щодо поновлення вказаного договору оренди, відсутні.

Відповідно до Витягу з протоколу № 14 засідання Постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування від 16.06.2015 (кадастрова справа №А-21100), було ухвалено: по-перше, підтримати проект рішення Київської міської ради "Про поновлення спільному українсько-в'єтнамському підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю "КОМ'ЮН-ТРЕЙД" договору оренди земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом на вул. Тимофія Строкача, 9 у Святошинському районі м. Києва" на 5 років; по-друге, було доручено Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підготувати додаткову угоду щодо поновлення умов договору оренди земельної ділянки на 5 років та приведення умов договору у відповідність до чинного законодавства.

Отже, саме на Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було покладено обов'язок підготувати додаткову угоду щодо поновлення умов Договору оренди земельної ділянки від 14.12.2007 № 75-6-00370 на 5 років та приведення умов цього договору у відповідність до чинного законодавства

В судовому засіданні апеляційної інстанції 23.06.2016 представником позивача для огляду судовій колегії було надано копію договору про поновлення Договору оренди земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Тимофія Строкача, 9, підготовлений Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради та копію акту від 26.02.2016 про приймання-передачі проекту договору про поновлення цього Договору оренди.

В матеріалах справи, як на момент розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги, до матеріалів справи не було подано жодних доказів, які б свідчили про ненадання позивачем до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) документів, необхідних для укладення додаткової угоди про поновлення Договору оренди земельної ділянки від 14.12.2007 № 75-6- 00370

Судовою колегією також було встановлено, що будівництво Об'єкта будівництва здійснювалось на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт від 25.07.2008 №0599-Св/С строком дії до 30.06.2010.

Станом на час виникнення спірних правовідносин з приводу розміщення спірної інформації та станом на час вирішення спору по суті у суді першої інстанції порядок видачі або анулювання дозволу на виконання будівельних робіт регулювався та регулюється нормами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Зокрема, відповідно до абз. 1 п. 8 розділу V "Прикінцеві положення" наведеного Закону, дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є чинними до завершення будівництва об'єкта. Таким чином, судова колегія дослідивши норми розділу V "Прикінцеві положення" наведеного Закону, погоджується з висновком суду першої інстанції, який зазначив в оскаржуваному рішенні, що підставним є висновок, що будівництво здійснюється позивачем на підставі чинного дозволу.

Разом з тим, представник відповідача у суді апеляційної інстанції 23.03.2016 зазначила про те, що вона погоджується з позицією, викладеною судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні з цього приводу та також підтверджує факт того, що виданий позивачу Дозвіл на виконання будівельних робіт від 25.07.2008 №0599-Св/С є чинним.

Матеріали справи містять також: Архітектурно-планувальне завдання (АПЗ) № 07-0448 на проектування будівництва (назва об'єкта проектування: житловий комплекс "Південний квартал" з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом, адреса об'єкта: вул. Тимофія Строкача, 9 у Святошинському районі м. Києва), затверджене 26.07.2007 Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Київської міської державної адміністрації; Позитивний висновок комплексної державної експертизи проекту "Житловий комплекс з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом на вул. Тимофія Строкача, 9 у Святошинському районі м. Києва", виданий позивачу 25.07.2008 Спеціалізованою державною організацією "Київська міська служба української інвестиційної експертизи (Служба "Київдержекспертиза")"; Контрольну картку № 14080032-Св на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення, видана 08.05.2014 Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), згідно якої заявлений термін виконання робіт з 08.05.2014 по 08.05.2016

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що Об'єкт будівництва, щодо якого поширена спірна інформація, будується замовником на відведеній для цієї мети земельній ділянці та відповідно до встановленого і затвердженого проекту і дозволу на виконання будівельних робіт.

При цьому матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про здійснення будівництва вищезазначеного Об'єкта будівництва з істотними порушеннями будівельних норм і правил, відповідні докази відповідачем суду не надані та до матеріалів справи не залучені, на що правомірно посилається суд першої інстанції, та що не спростовано апелянтом в суді апеляційної інстанції.

Доводи апелянта, зазначені в апеляційній скарзі щодо втрати дії Архітектурно-планувальним завданням виданим Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) замовнику 27.07.2007 № 070448, не приймаються судовою колегією до уваги, як безпідставні та необґрунтовані з огляду на наступне.

Відповідно до Порядку надання архітектурно-планувального завдання та технічних умов щодо інженерного забезпечення об'єкта архітектури і визначення розміру плати за їх видачу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1999 № 2328 (яке втратило чинність 29.05.2009) архітектурно-планувальне завдання та технічні умови діють протягом нормативного терміну проектування і будівництва об'єкта архітектури, але в будь-якому випадку не менше двох років з дати видачі вихідних даних. Після закінчення терміну дії архітектурно-планувальне завдання підлягає перереєстрації та продовженню в місцевому органі містобудування та архітектури, який його видав, а технічні умови - в організаціях, які їх надали.

Тобто, Архітектурно-планувальне завдання видане Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) замовнику (позивачу) 27.07.2007 за № 070448 діють протягом терміну будівництва спірного об'єкта та підлягає продовженню, протилежного відповідачем не доведено.

Зважаючи на встановлене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивачем належними засобами доказування доведено факт поширення відповідачем на інформаційному ресурсі Міжвідомчого центру - веб-сайті http://monitor.mkk.kga.gov.ua/ недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності.

В свою чергу, оскільки позивачем доведено те, що спірна інформація є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності, судом першої інстанції також було досліджено, чи призвело поширення спірної інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Згідно зі ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім'я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 вбачається таке: чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно абз. 3 п. 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2007 № 01-8/184 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію", ділову репутацію юридичної особи становить престиж її фірмового (комерційного) найменування, торговельних марок та інших належних їй нематеріальних активів серед кола споживачів її товарів та послуг.

Відповідно до п. 6 наведеного інформаційного листа Вищого господарського суду України, приниженням ділової репутації суб'єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності у зв'язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів.

Згідно з частиною 2 статті 34 ГК України визначено, що дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних з особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

З урахуванням наведених норм та у зв'язку з доведенням факту розміщення відповідачем недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності, суд дійшов висновку, що поширення відповідачем зазначеної інформації є порушенням особистих немайнових прав позивача. При цьому суд погоджується з доводами позивача, що поширена відповідачем недостовірна інформація завдає шкоди діловій репутації позивача.

Таким чином, по матеріалам справи встановлено сукупність всіх обставин юридичного складу правопорушення щодо поширення відповідачем на інформаційному ресурсі Міжвідомчого центру - веб-сайті http://monitor.mkk.kga.gov.ua/ недостовірної інформації, яка стосується позивача та порушує його особисті немайнові права.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що сукупність всіх обставин юридичного складу правопорушення є підставою для задоволення позову у справах зазначеної категорії, про що зазначається у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1.

Виходячи із вищезазначеного, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, який встановив, що позовні вимоги про визнання недостовірною інформації відносно Спільного українсько-в'єтнамського підприємства у формі товариства з обмеженого відповідальністю "КОМ'ЮН-ТРЕЙД", поширеної Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на веб-сайті http://monitor.mkk.kga.gov.ua/ шляхом привласнення житловому комплексу з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: вул. Строкача Тимофія, 9 у Святошинському районі м. Києва категорії (статусу) "Самочинне будівництво" за критерієм "Статуси законності будівництва", є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до норм частин 4, 7 статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Як зазначено в абз. 2 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1, за загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо).

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, який встановив, що вимоги позивача про зобов'язання Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), не пізніше наступного дня після набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати недостовірну інформацію шляхом зміни категорії (статусу) критеріїв інформації щодо Спільного українсько-в'єтнамського підприємства у формі товариства з обмеженого відповідальністю "КОМ'ЮН-ТРЕЙД" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18-А, ідентифікаційний код 14300906) та житлового комплексу з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: вул. Строкача Тимофія, 9 у Святошинському районі м. Києва з категорії (статусу) "Самочинне будівництво" на категорію (статус) "Законне будівництво" критерію "Статуси законності будівництва", також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин місцевий господарський суд, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким дав необхідну оцінку, з дотриманням приписів зазначених норм матеріального і процесуального права та з наведенням у рішенні зі справи необхідного мотивування, дійшов обґрунтованих висновків, а тому й правомірно задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, відхиляються судовою колегією за необґрунтованістю, оскільки не спростовують обставини, які на підставі належних та допустимих доказів у справі встановлені судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 21.12.2015 у справі № 910/25502/15. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваного рішення у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 43, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 21.12.2015 у справі № 910/25502/15 - без змін.

2. Справу № 910/25502/15 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписаний: 28.03.2016.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Л.Л. Гарник

В.О. Пантелієнко