Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "29" березня 2016 р. Справа № 906/79/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 10.02.16р.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Лугинська райагропромтехніка" (смт.Лугини Житомирської області)

до Дочірнього підприємства "Лугинське" Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська лісопереробна група" (смт.Лугини Житомирської області)

про стягнення 89273,01 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 89273,01 грн., з яких 70000,00 грн. боргу по орендній платі згідно договору № 1 оренди нежилих приміщень від 30.04.15р., 12077,63 грн. пені за прострочення сплати орендної плати, 6451,62 грн. неустойки за прострочення повернення орендованого майна та 743,76 грн. 3% річних.

Заявою від 09.03.16р. позивач збільшив розмір позовних вимог до 107267,36 грн., з яких 60000,00 грн. боргу по орендній платі згідно договору № 1 оренди нежилих приміщень від 30.04.15р., 14059,36 грн. пені за прострочення сплати орендної плати, 32258,06 грн. неустойки за прострочення повернення орендованого майна та 949,94 грн. 3% річних.

Відповідно до ст.22 ГПК України, позивач вправі до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову, а також до прийняття рішення по справі відмовитись від позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи, передбачені ст.22 ГПК України права позивача, вказана заява не суперечить вимогам чинного законодавства України, не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів та приймається судом. Розгляд справи здійснюється з урахуванням поданих змін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та з урахуванням заяви від 09.03.16р. про збільшення розміру позовних вимог (а.с.42,43).

Відповідач відзиву на позов не подав, вимог ухвал суду від 01.02.16р., від 18.02.16р. та від 10.03.16р. не виконав, надіслав заяву від 29.03.16р. про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням його керівника на лікарняному та у зв'язку з участю його представника в іншому судовому процесі у м.Києві (а.с.52,53).

Явка представників сторін в судове засідання обов'язковою судом не визнавалась.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до ст.69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Враховуючи, що 29.03.16р. закінчується встановлений законом двохмісячний строк розгляду спору, клопотань про продовження його розгляду у додаткові п'ятнадцять днів відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України суду не надходило, тому у господарського суду відсутні законні підстави для відкладення розгляду справи.

На цій підставі господарський суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача про відкладення розгляду справи. При цьому, судом враховується також той факт, що відповідач не був позбавлений можливості направити в судове засідання будь-якого іншого представника.

Відповідно до ст.75 ГПК України, справа розглядалась за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного між Публічним акціонерним товариством "Лугинська райагропромтехніка" (позивачем) та Дочірнім підприємством "Лугинське" Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська лісопереробна група" (відповідачем) договору № 1 оренди нежилих приміщень від 30.04.15р. (а.с.12,13), позивач (орендодавець) передав, а відповідач (орендар) прийняв в строкове платне користування нежитлові приміщення: типова майстерня та технічний обмінний пункт, що знаходяться за адресою: смт.Лугини, Житомирська область, вул.К.Маркса 48 для забезпечення господарської діяльності орендаря - використання як цехів по переробці деревини, що підтверджується актом приймання - передачі від 30.04.15р. (а.с.14).

Згідно пп.1.1.3 пп.1.1 даного договору, разом з об'єктом оренди орендодавець передає право користування земельною ділянкою необхідною для обслуговування та користування об'єктом оренди, позначеної на плані, що є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до пп.3.1 договору, термін оренди складає: з 01 травня 2015 р. по 31 грудня 2015 р.

Згідно пп.4.1 договору, орендна плата нараховується з дати прийняття орендарем об'єкта оренди по акту приймання-передачі і до дати фактичного повернення об'єкта оренди з підписанням акта приймання-передачі. Розмір орендної плати за користування об'єктом оренди складає 10000 гривень за місяць без ПДВ.

Відповідно до пп.4.2 договору, орендар зобов'язаний проводити перерахування орендної плати на розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно у визначеному обсязі, не пізніше 10-го числа поточного місяця.

Згідно даних позивача, відповідач свої договірні зобов'язання по сплаті орендної плати виконав неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 60000,00 грн., що підтверджується заявою позивача (а.с.42,43), довідкою позивача № 19 від 29.03.16р. (а.с.56), підписаним позивачем актом звірки взаєморозрахунків станом на 16.03.16р. (а.с.57) та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст.231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконання частини зобов'язання, або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.

Згідно пп.8.1 договору, за невиконання або неналежне виконання умов договору. Сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства. У випадку прострочення перерахування орендної плати орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення (пп.8.3 договору).

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунків позивача, розміри пені та 3% річних становлять, відповідно, 14059,36 грн. та 949,94 грн. (а.с.44,45).

Відповідно до пп.9.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2015 року.

Згідно ч.2 ст.291 ГК України, договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до пп.5.2 договору, повернення об'єкта оренди після закінчення дії даного договору проводиться з складанням акта приймання-передачі. Об'єкт оренди вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Згідно пп.7.1 договору, після закінчення терміну оренди, розірвання договору оренди, орендар зобов'язаний передати орендодавцю об'єкт оренди протягом 15-ти календарних днів за актом приймання-передачі.

У момент підписання акту приймання-передачі орендар передає орендодавцю ключі від приміщень та споруд, що знаходились в користуванні (пп.7.2 договору).

Згідно даних позивача, незважаючи на припинення договору оренди, повернення об'єкта оренди за актом приймання-передачі здійснено не було, а відповідач продовжує надалі користуватися орендованим майном (а.с.5).

Позивачем направлялися відповідачу: вимога від 30.12.15р. № 57 та 18.01.16р. - телеграма про приведення в належний стан та повернення орендованого майна згідно умов пп.7.1 договору № 1 оренди нежилих приміщень від 30.04.15р. і проведення розрахунку за даним договором (а.с.18,20), але відповідач залишив їх без відповіді та задоволення.

Відповідно до ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

У зв'язку з цим, позивачем за період з 16.01.15р. по 09.03.16р. нараховано до стягнення з відповідача неустойку за прострочення повернення орендованого майна у розмірі 32258,06 грн. (а.с.45).

Розрахунок позивача не суперечить чинному законодавству і укладеному договору.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач позов не оспорив, доказів сплати боргу не подав.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі - з відповідача стягується на користь позивача 60000,00 грн. боргу по орендній платі згідно договору № 1 оренди нежилих приміщень від 30.04.15р., 14059,36 грн. пені за прострочення сплати орендної плати, 32258,06 грн. неустойки за прострочення повернення орендованого майна та 949,94 грн. 3% річних.

Сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Лугинське" Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська лісопереробна група", 11301, смт.Лугини Житомирської області, вул.К.Маркса 48, ідентифікаційний код 36127998:

- на користь Публічного акціонерного товариства "Лугинська райагропромтехніка", 11301, смт.Лугини Житомирської області, вул.К.Маркса 48, ідентифікаційний код 03739757 - 60000,00 грн. боргу по орендній платі згідно договору № 1 оренди нежилих приміщень від 30.04.15р., 14059,36 грн. пені за прострочення сплати орендної плати, 32258,06 грн. неустойки за прострочення повернення орендованого майна, 949,94 грн. 3% річних та 1609,01 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.03.16

Суддя Гансецький В.П.

Друк.: 2 прим.:

1 - у справу,

2 - відповідачу (рек. з повід. про вруч.).