ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" березня 2016 р. Справа № 922/3223/13

вх. № 3223/13

Судова колегія господарського суду у складі:

головуючий суддя Аріт К.В.

суддя Лавренюк Т.А.

суддя Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши скаргу Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету ім.М.В.Лисенка" до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області по справі за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків

до Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка", м.Харків,

3-я особа №1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Обласне комунальне підприємство Харківської обласної ради "Знахідка", м.Харків,

3-я особа №2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальний заклад "Обласний організаційно-методичний центр культури і мистецтва", м.Харків

про стягнення 7898706,96 гривень

за участю представників:

стягувача - ОСОБА_1 (дов. №38-1867 від 28.05.2010 року);

боржника - ОСОБА_2 (дов. № 01-07/966 від 19.12.2014 року),

ОСОБА_3 (дов.№01/07/1614 від 23.12.2015 року);

ВДВС - не з'явився.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні господарського суду Харківської області знаходилась справа №922/3223/13.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.12.2013 р. позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 7798706,96 гривень основного боргу та 68820,00 гривень судового збору. Виконання рішення розстрочене на 30 місяців щомісячними платежами (до 20-го числа місяця) згідно графіку.

09.01.2014 р. на виконання вищезазначеного рішення судом видано наказ.

29.02.2016 р. боржник надав до суду скаргу на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх.№66), в якій просить скасувати постанову державного виконавця Білоконова О.В. від 11.02.2016 р. по Виконавчому провадженню №45893625 про арешт коштів боржника.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.03.2016 р. скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 22.03.2016 р., визнавши явку ДВС обов'язковою.

18.03.2016 р. стягувач надав до суду пояснення щодо скарги (вх.№9118).

22.03.2016 р. представник ДВС надав до суду відзив (вх.№9392), в якому проти скарги заперечує повністю, та просить суд розглянути скаргу без його участі.

22.03.2016 р. боржник надав до суду за супровідним листом (вх.№9524) витребувані судом документи.

Судом були досліджені та долучені до матеріалів справи всі надані документи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.03.2016 р. було відкладено розгляд скарги на 30.03.2016 р.

30.03.2016 р. боржник надав до суду пояснення по скарзі (вх.№10562), які судом були досліджені та долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 30.03.2016 р. боржник скаргу підтримував та просив суд її задовольнити.

У судовому засіданні 30.03.2016 р. стягувач покладався на розсуд суду щодо скарги.

У судове засідання 30.03.2016 р. представник ДВС не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 18 грудня 2013 року по справі № 922/3223/13 з ДП Харківський національний академічний театр опери та балету імені ОСОБА_4 (далі Заявник, Боржник, театр) стягнуто на користь Комунального підприємства Харківські теплові мережі 7 798 706,96 грн. основного боргу та 68 820,00 грн. судового збору, з розстрочкою виконання рішення платежами щомісячно (до 20-го числа місяця) протягом тридцяти місяців після набрання рішенням законної сили, згідно графіку.

На підставі виконавчого документу відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області 14.12.2014 року було відкрито виконавче провадження (ВП № 45893625).

29 грудня 2015 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5, керуючись ст.28 Закону України Про виконавче провадження виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

11.02.2016 року постановою про скасування процесуального документу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції була скасована постанова про стягнення виконавчого збору від 29.12.2015р. та винесена нова постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.02.2016р. (далі Постанова).

Згідно з ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В порушення норм вказаної вище статті, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2014 року за ВП № 45893625, у якій було надано боржнику строк для добровільного виконання до 21.12.2014р., направлялась на адресу заявника простою кореспонденцією. Крім того, у супровідному листі до вищевказаної постанови (№08.01/В-2 від 14.12.14р.) зазначено неповне місцезнаходження ДП «ХНАТОБ»: 61057, м.Харків.

Пунктом 4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 року (далі - Інструкція) (що діяла на час винесення постанови), встановлено, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Постанова про відкриття виконавчого провадження отримана Заявником тільки 23.12.2014 року (вх.№ театру 919/01-07), що позбавило його можливості добровільно виконати рішення у встановлений постановою термін - до 21.12.2014 року, відповідно до п.2. ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження». У зв'язку з чим, заявник звернувся до державного виконавця з заявою (від 26.12.14р. вих. № 01-07/994) про відкладення виконавчих дій з виконання рішення Господарського суду Харківської області від 18 грудня 2013 року по справі № 922/3223/13, яка отримана примусовим відділом 29.12.14р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, у порушення ст.35 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 постанова про відкладення виконавчих дій не винесена, що фактично позбавило можливості боржника у встановлений термін добровільно виконати рішення суду. У зв'язку з цим, строк для добровільного виконання виконавчого документу, встановлений державним виконавцем минув з причин не залежних від боржника.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, у пп. 3.7.1 п. 3.7 передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Оскаржувана постанова винесена тільки 11.02.2016року.

Згідно з пп. 3.7.2 п.3.7 названої Інструкції, якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

З аналізу наведених норм вбачається, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником у встановлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання (постанова Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі №924/205/13-г).

Згідно з пп.3.4.3 п.3 Інструкції у разі пред'явлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати. Постанова про стягнення виконавчого збору в такому разі виноситься у розмірі десяти відсотків суми, яка підлягає примусовому стягненню.

Відповідно до пп.3.7.2 п.3 Інструкції якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

Відповідно до ч.4 ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Змістом ст.28 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Боржником на виконання наказу № 922/3223/13, виданого Господарським судом Харківської області 09.01.14р., сплачено добровільно, згiдно графiку:

у січні 2014р. 144 000, 00 гривень, а саме:

- 40 000,00 грн. (платіжне доручення № 1159 від 10.01.14р.);

- 55 000,00 грн. (платіжне доручення № 21 від 11.01.14р.);

- 20 000,00 грн. (платіжне доручення № 22 від 13.01.14р.);

- 20 000,00 грн. (платіжне доручення № 48 від 20.01.14р.);

- 9 000,00 грн. (платіжне доручення № 56 від 22.01.14р.).

у лютому 2014р. 50 000,00 гривень, а саме:

- 10 000 грн. (платіжне доручення № 100 від 06.02.14р.);

- 10 000 грн. (платіжне доручення № 110 від 10.02.14р.);

- 10 000 грн. (платіжне доручення № 124 від 14.02.14р.);

- 20 000 грн. (платіжне доручення № 151 від 20.02.14р.).

у квітні 2015 р. 40 000 гривень, а саме:

- 3 000,00 грн. (платіжне доручення № 279 від 07.04.15р.);

- 15 000,00 грн. (платіжне доручення № 302 від 20.04.15р.);

- 7 000,00 грн. (платіжне доручення № 308 від 22.04.15р.);

- 5 000,00 грн. (платіжне доручення № 312 від 27.04.15р.);

- 5 000,00 грн. (платіжне доручення № 318 від 28.04.15р.);

- 5 000,00 грн. (платіжне доручення № 332 від 29.04.15р.).

у червні 2015р. 15 000,00 гривень (платіжне доручення № 344 від 09.06.15р.).

5 250,00 грн. взаєморозрахунки по договору зберігання з Позивачем.

Всього перераховано станом на 11.02.2016р. суми заборгованості на загальну суму 254 250,00 грн.

Сума боргу, що підлягала стягненню з боржника станом на 11.02.2016р., відповідно до наказу №922/3223/13 Господарського суду Харківської області, виданого 09.01.14р., дорівнювала - 6 557 526,96 (несплачений борг з січня 2014р. по січень 2016р. включно) по рішенню суду про розстрочку виконання, а виконавчий збір з цієї суми складав би 10 відсотків від суми, що підлягала стягненню, без урахування добровільної оплати боржником в сумі 254 250,00 грн. Тому, на момент винесення вищевказаної Постанови державним виконавцем помилково розрахований та зазначений розмір виконавчого збору у сумі 766 827,69 грн., що складає 10 відсотків від загальної суми боргу, а не тієї, що підлягала стягненню станом на 11.02.16р. з урахуванням добровільних оплат.

Крім того, відповідно до розпорядження № 45893625/2015/дв2 головного державного виконавця Барсегяна А.О., затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області 19.11.2015 року ОСОБА_7, вбачається, що 1755,02 грн. виконавчого збору, керуючись ст.45 Закону України «Про виконавче провадження», перераховується на р/р ГУДКСУ у Харківській області, згідно з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору.

Хоча, на той момент жодної постанови про стягнення з ДП «ХНАТОБ виконавчого збору винесено не було. До того ж, у розрахунку розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувача за виконавчим провадженням №45893625 від 06.11.15р. також вказується ця сума - 1755,02 грн.

Таким чином, державним виконавцем Барсегяном А.О. неправомірно включено в суму виконавчого збору 766 827,69 грн., що зазначена в оскарженій постанові, вже стягнуті з Заявника 1755,02 грн. по неіснуючий на момент стягнення (листопад 2015р) постанові про стягнення виконавчого збору.

Державний виконавець невірно у мотивувальній частині вказує суму добровільного часткового виконання Боржником рішення, а саме: 271 800,25 грн., оскільки 17 550,25 грн. із цієї суми були вилучені державними виконавцями по актам про вилучення коштів і вже не є такими, що сплачені у добровільному порядку.

На підставі вищевикладеного, державним виконавцем були допущені порушення приписів Інструкції з організації примусового виконання рішень та Закону України "Про виконавче провадження", невірно визначено суму виконавчого збору за наказом №922/3223/13, що призвело до винесення незаконної постанови про стягнення з Боржника виконавчого збору.

Відповідно до п.13.17. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України від 02.04.2012 р. № 512/5 (далі Інструкція) у разі надходження суми, яка не задовольняє вимог усіх стягувачів, а також за необхідності відрахування виконавчого збору, витрат на виконання складається розрахунок, який затверджується начальником органу ДВС та долучається до матеріалів зведеного виконавчого провадження (кошти розподіляються на підставі розрахунку державного виконавця, а перераховуються на підставі розпорядження).

Головним державним виконавцем Барсегяном А.О. на підставі трьох розпоряджень № 45893625/2016/дв2 стягувався з боржника виконавчий збір ще до винесення оскаржуваної постанови від 11.02.16р., а саме:

- 1755,02 грн. (розпорядження від 06.11.2015р.);

- 48,80 грн. (розпорядження від 04.01.2016р.);

- 124,30 грн. (розпорядження від 01.02.2016р.), а всього - 1928,12 грн.

Державним виконавцем Барсегяном А.О. неправомірно включено в суму виконавчого збору, що зазначена в оскарженій постанові - 766 827,69 грн., вже стягнуті з Заявника 1928,12 грн. Крім того, у всіх трьох розпорядженнях №45893625/2016/дв2 підставою стягнення коштів зазначена постанова про стягнення виконавчого збору (без вказівки на номер та дату винесення). Хоча, на час винесення вищевказаних розпоряджень жодної постанови про стягнення виконавчого збору від 11.02.2016р. ще взагалі не існувало.

Сума боргу, що підлягала стягненню з боржника станом на 11.02.2016р., відповідно до наказу №922/3223/13 Господарського суду Харківської області, виданого 09.01.14р., дорівнювала - 6 557 526,96 (несплачений борг з січня 2014р. по січень 2016р. включно) по рішенню суду про розстрочку виконання, а виконавчий збір з цієї суми складав би 10 відсотків від суми, що підлягала стягненню без урахування добровільної оплати боржником в сумі 254 250,00 грн. Тому, на момент винесення вищевказаної Постанови державним виконавцем помилково розрахований та зазначений розмір виконавчого збору у сумі 766 827,69 грн., що складає 10 відсотків від загальної суми боргу, а не тієї, що підлягала стягненню на 11.02.16р. з урахуванням добровільних оплат.

Тобто, на момент прийняття оскаржуваної постанови у субєкта оскарження було відсутнє право вимоги сплати всіх грошових коштів, що були стягнуті рішенням господарського суду Харківської області по справі № 922/3223/13, у звязку з тим, що виконання вказаного рішення розстрочене до червня 2016 року.

Ця правова позиція підтверджується також існуючою судовою практикою (постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2015р. по справі №3-217гс14 та постановою Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.2015р. по справі № 10/142, що набрала законної сили 12.10.15р.).

На підставі вищевикладеного, державним виконавцем були допущені порушення приписів Інструкції з організації примусового виконання рішень та Закону України "Про виконавче провадження", невірно визначено суму виконавчого збору за наказом №922/3223/13, що призвело до винесення незаконної постанови про стягнення з Боржника виконавчого збору.

ДВС у відзиві вказує, що у матеріалах справи відсутні докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження саме 23.12.2014р.

Це твердження є хибним, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження отримана Заявником дійсно 23.12.2014 року, про що свідчить вхідний номер театру №919/01-07 на супровідному листі до постанови від 14.12.14р. (вих.№08.01/В-2), копія якого надана Заявником до суду разом з додатками до скарги на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення з боржника виконавчого збору від 11 лютого 2016 року.

ДВС зазначає, що боржник не виконав рішення у строк наданий для добровільного виконання - до 21.12.2014р.

Статтею 25 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Але, оскільки заявником тільки 23.12.14 р. отримана постанова про відкриття виконавчого провадження, то добровільний строк мав би складати сім днів з дня отримання вищевказаної постанови, тобто, закінчився він 30.12.14р.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

За приписами ст.6 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Частинами 1 і 3 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

При цьому, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Відповідно до ст.32 Закону України "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішення є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Таким чином, законодавець прямо пов'язує можливість стягнення з боржника виконавчого збору у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для самостійного його виконання, лише у разі вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, передбачених ст.32 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з пп.3.4.3 п.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі пред'явлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати. Постанова про стягнення виконавчого збору в такому разі виноситься у розмірі десяти відсотків суми, яка підлягає примусовому стягненню.

Відповідно до пп.3.7.2 п.3 Інструкції якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

Відповідно до ч.4 ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ст. 57 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети

В силу приписів ст.65 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Таким чином, накладення державним виконавцем арешту на майно боржника здійснюється з метою примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження", встановлені гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні, а саме: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до приписів ч.4 ст.57 ЗУ "Про виконавче провадження" копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Згідно з ч.1 п.9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9, господарський суд при розгляді скарги на дії (бездіяльність) ДВС, або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до ст.85 Закону України "Про виконавче провадження" на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання рішення або відмову у здійсненні передбачених Законом України "Про виконавче провадження" дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до суду.

Скарга у виконавчому провадженні щодо виконання судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Це також підтверджує п. 9.1. п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (далі Постанова) - за змістом статті 121-2 ГПК скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Відповідно до п.9.3. Постанови - виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу, тому господарські суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби. У зв'язку з цим відповідна скарга не підлягає оплаті судовим збором.

Скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3- 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" (пункт 9.9. Постанови).

За змістом ст.28 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга на дії ДВС є обґрунтованою, підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.86, 1212 ГПК України,

УХВАЛИЛА:

Задовольнити скаргу боржника на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (вх.№66 від 29.02.2016 р.).

Скасувати постанову державного виконавця Білоконова О.В. від 11.02.2016 р. по Виконавчому провадженню №45893625 про арешт коштів Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету ім.М.В.Лисенка".

Головуючий суддя Аріт К.В.

суддя Лавренюк Т.А.

суддя Макаренко О.В.