ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016р. Справа№ 914/328/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговування будівництво експлуатація споруд звязку», м.Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Свемон-Захід», м.Львів

про стягнення 114768,15 грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідача: не зявився

Суть спору: позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Обслуговування будівництво експлуатація споруд звязку», м.Львів до Публічного акціонерного товариства «Свемон-Захід», м.Львів про стягнення 114768,15грн., з яких 52800,00грн. основного боргу, 31394,78грн. пені, 28512,00грн. індексу інфляції та 2061,37грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 08.02.2016р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні 24.02.16р. Ухвалою суду від 24.02.2016р. розгляд справи відкладено на 14.03.2016р. у звязку з неявкою відповідача. З тих же причин ухвалою суду від 14.03.2016р. розгляд справи відкладено на 30.03.2016р.

Представнику позивача розяснено права згідно ст.ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 30.03.2016р. зявився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, вказаних у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що в березні 2014 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Свемон-Захід» укладено договір субпідряду, на виконання умов якого позивачем виконано роботи, які відповідачем прийнято, проте, супереч умовам договору, оплачено лише частково, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 52800,00грн. Зазначене зумовило звернення до суду із позовною заявою, в якій окрім суми основного боргу до стягнення також заявлено 31394,78грн. пені, 28512,00грн. індексу інфляції та 2061,37грн. 3% річних. Просив позов задоволити.

Також у позовній заяві ТзОВ «ОБЕСЗ» просило вжити, в порядку підготовки справи до розгляду, заходів до забезпечення позову, наклавши арешт на все рухоме та нерухоме майно в межах 114768,15грн. В судовому засіданні представник позивача повідомив, що судовий збір за подання до господарського суду заяви про вжиття заходів до забезпечення позову ТзОВ «ОБЕСЗ» не сплачено, обґрунтування необхідності вжиття таких заходів не подано. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що усно заявлене представником позивача в судовому засіданні 30.03.2016р. клопотання про залишення вказаної заяви без розгляду слід задоволити.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 30.03.2061р. не забезпечив, письмового відзиву на позовну заяву та інших витребуваних судом документів не подав, поважності причин невиконання вимог ухвал суду не повідомив. Проте, подав клопотання (вх.№13198/16 від 28.03.2016р.) про відкладення розгляду справи у звязку із відрядженням уповноважених осіб.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до п.3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р., У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане та беручи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів, які би свідчили про неможливість ПАТ «Свемон-Захід» забезпечити явку повноважного представника в судове засідання 30.03.2016р. зважаючи, як зазначено у поданому ним клопотанні, на відрядження уповноважених осіб, а також неможливість забезпечити явку іншого представника, окрім зазначених осіб, суд відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Суд, у відповідності до ст.75 ГПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Обслуговування будівництво експлуатація споруд звязку» (позивач по справі, субпідрядник за договором) та Публічним акціонерним товариством «Свемон-Захід» (відповідач по справі, генеральний підрядник за договором) укладено субпідрядний договір №3 з розроблення проектної документації на будівництво лінійно-кабельних споруд волоконно-оптичних ліній звязку (ВОЛЗ) Філії «ПДМН» ПАТ «Укртранснафта» на дільниці « 8км нафтопроводу «Кременчук-Херсон» - «НПС Пролетарська» від 19.03.2014р., за яким генпідрядник доручив, а субпідрядник взяв на себе зобов'язання з розроблення проектної документації на будівництво лінійно-кабельних споруд волоконно-оптичних ліній зв'язку (ВОЛЗ) Філії «ПДМН» ПАТ «Укртранснафта» на дільниці « 8км нафтопроводу «Кременчук-Херсон» - «НПС Пролетарська»» та її погодження з зацікавленими організаціями (п.1.1).

За умовами договору, загальна вартість робіт становить 210800,00грн., в тому числі ПДВ (п.2.1). Після підписання договору генпідрядник перераховує передоплату на рахунок субпідрядника у розмірі 30% від загальної суми договору, що становить 63240,00грн., в тому числі ПДВ (п.2.2) При завершенні робіт згідно з календарним планом робіт, субпідрядник надає генпідряднику акт здачі-приймання робіт. Після підписання акта генпідрядник проводить перерахування коштів на рахунок субпідрядникау розмірі 147560,00грн., в тому числі ПДВ (п.2.3). Так, згідно з п.3.2 договору, генпідрядник взяв на себе зобовязання оплатити послуги на умовах, передбачених п.п. 2.2-2.3 цього договору.

Договором також встановлено, що при завершенні робіт згідно з календарним планом робіт, субпідрядник надає генпідряднику акт здачі-приймання робіт (п.4.4). Генпідрядник протягом 5 днів з дня отримання акта здачі-приймання робіт і звітних документів, зобов'язаний направити субпідряднику підписаний акт здачі-приймання науково-технічної продукції або мотивовану відмову від приймання робіт (п.4.5). При відмові від приймання робіт, одночасно з відмовою генпідрядник направляє субпідряднику проект двохстороннього акту з переліком необхідних доробок і термінів виконання (п.4.6). Після підписання акта здачі-приймання робіт генпідрядник проводить оплату згідно п.2.3 даного договору (п.4.7).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами підписано та скріплено печатками товариств накладну №1 від 02.06.2014р., якою підтверджується передання документації від ТзОВ «ОБЕСЗ» до ПАТ «Свемон-Захід» та акт №1 від 30.09.2014р. здачі-приймання проектної документації до договору №3 від 19.03.2014р. У вказаному акті, зокрема, зазначено, що підрядник передав, а замовник прийняв проектну документацію по обєкту ВОЛЗ Філії «ПДМН» ПАТ «Укртранснафта» на дільниці «8км нафтопроводу «Кременчук-Херсон» - «НПС Пролетарська», всього передано робіт на суму 210800,00грн, в тому числі ПДВ. Проектна документація задовольняє умови договору та виконана в належному порядку, сторони претензій одна до одної не мають. В матеріалах справи відсутні документи, які би свідчили про мотивовану відмову генпідрядника від приймання робіт, зауваження щодо її якості чи порядку виконання.

Проте, всупереч умовам договору, прийняті ПАТ «Свемон-Захід» роботи оплачено лише частково на суму 158000,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1088 від 26.03.2014р., №1206 від 03.06.2014р., №1498 від 18.08.2014р. та №708 від 30.09.2014р., внаслідок чого виникла заборгованість перед ТзОВ «ОБЕСЗ» в розмірі 52800,00грн.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із листами (№61/014 від 02.12.2014р., №17/015 від 05.02.2015р. та №34/015 від 22.04.2015р.), в яких просив у найближчий термін провести остаточний розрахунок за виконані роботи згідно договору №3 від 19.03.2014р., та врешті подав претензію №74/015 від 08.10.2015р., в якій вимагав сплати заборгованості в розмірі 52800,00грн. та 24396,50грн. пені. Як вбачається з матеріалів справи, зазначену вимогу залишено ПАТ «Свемон-Захід» без відповіді та задоволення, що й зумовило звернення ТзОВ «ОБЕСЗ» до суду із позовною заявою про стягнення із відповідача 52800,00грн. основного боргу, 31394,78грн. пені, 28512,00грн. індексу інфляції та 2061,37грн. 3% річних.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

На підставі ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за зобов'язанням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.1 ст.838 ЦК України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Так, ч.1 ст.854 ЦК України встановлено, що якщо за договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або її окремих етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як встановлено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні норми містяться і в Господарському кодексі України.

У відповідності до ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 52800,00грн. основного боргу обґрунтовані матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення.

В решті позовних вимог суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Так, згідно з п.6.2 договору, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань по цьому договору (несвоєчасне оформлення договору, оформлення фінансування, за необґрунтовану відмову від оплати за виконані роботи, затримання оплати, несвоєчасне надання вихідних даних,) субпідрядник та генпідрядник сплачують пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який нараховується пеня від суми заборгованості за кожен день протермінування.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пленумом Вищого господарського суду України у Постанові №14 від 17.12.2013р. розяснено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3.2). Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання (п.3.1).

Перевіривши проведені позивачем розрахунки позовних вимог в частині нарахування пені, індексу інфляції та 3% річних, суд приходить до висновку, що вони підлягають до задоволення частково. Провівши відповідні перерахунки, до стягнення із відповідача підлягають 8895,00грн. пені за період з 01.10.2014р. по 31.03.2015р., 23760,00грн. індексу інфляції за період з жовтня 2014 року по грудень 2015 року та 2061,37грн. 3% річних за період з 01.10.2014р. по 18.01.2016р.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1312,74грн. слід покласти на відповідача, а в решті на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Свемон-Захід» (м.Львів, вул.Бескидська, буд.33; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Обслуговування будівництво експлуатація споруд звязку» (юридична адреса: м.Львів, вул.Бескидська, буд.33; поштова адреса: м.Львів, вул.Пимоненка, буд.3, оф.7; ) 52800,00грн. основного боргу, 8895,00грн. пені, 23760,00грн. індексу інфляції, 2061,37грн. 3% річних та 1312,74грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

5. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 04.04.2016р.

Суддя Щигельська О.І.