КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Справа№ 910/26866/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Баранця О.М.

при секретарі Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Уланов І.В.

від прокурора - Вакулюк Д.С.

від відповідача 2 - Шайко С.В.

від третьої особи 6 - Іванченко В.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Київської місцевої прокуратури №2 міста Києва в інтересах держави, в особі Київської міської ради

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАГЕВІЛЛЬ"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д"

3) Приватного підприємства "СОБОР-ЮНІТ"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Комунальне підприємство "Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду" Дарницького району м. Києва

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Господар Дарницького району міста Києва"

третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва"

третя особа 4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2, відповідача 3 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Микитченко О.В.

третя особа 5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1, відповідача 2 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л.

третя особа 6, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство "Шляхтич-III"

про визнання права власності та зобов'язання повернути нежитлову будівлю.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.12.2015 по справі №910/26866/15 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано за територіальною громадою міста Києва, в особі Київської міської ради, право комунальної власності на нежилий будинок загальною площею 766,10 кв. м., вартістю, з урахуванням ПДВ 3988320,00 грн., який розташований за адресою: м. Київ, провулок Руднєва, 11а (літера А).

Витребувано нерухоме майно - нежилий будинок загальною площею 766,10 кв. м., який розташований за адресою: м. Київ, провулок Руднєва, 11а, (літера А) з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д", передавши його територіальній громаді міста Києва, в особі Київської міської ради.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилого будинку від 10.06.2013, укладений між Приватним підприємством "СОБОР-ЮНІТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Микитченком О.В. та зареєстрований за номером 643.

Визнано недійсним договір іпотеки від 17.10.2014, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАГЕВІЛЛЬ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. та зареєстрований за номером 2091.

Стягнуто з Приватного підприємства "СОБОР-ЮНІТ" в доход Державного бюджету України судовий збір в розмірі 30521,40 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" в доход Державного бюджету України судовий збір в розмірі 90955,20 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАГЕВІЛЛЬ" в доход Державного бюджету України судовий збір в розмірі 609,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 призначено на 16.02.2016.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.02.2016, у зв'язку із перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги по справі №910/26866/15 колегію суддів у складі головуючого судді: Сітайло Л.Г. суддів: Баранець О.М., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 в зазначеному вище складі прийнято до свого провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 відкладено до 01.03.2016.

01 березня 2016 року, в судовому засіданні, представником апелянта подано клопотання про зупинення провадження по справі № 910/26866/15, яке долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 відкладено до 15.03.2016.

15 березня 2016 року через відділ документального забезпечення суду, до початку судового засідання, від прокурора надійшли додаткові документи по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство "Шляхтич-III" та відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 відкладено до 29.03.2016.

23 березня 2016 року, прокурором подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову справі № 910/26866/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 заяву Прокуратури міста Києва в інтересах держави, в особі Київської міської ради про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено. Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов'язані з реєстрацією прав на нерухоме майно - нежилий будинок (літера "А"), загальною площею 766,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Руднєва, буд. 11а.

В судове засідання 29.03.2016 з'явився представники позивача, відповідача 2, третьої особи 6 та прокурор. Представники відповідача 1,3 та представники третьої особи 1,2,3,4,5 в призначене судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про день, час та місце судового засідання повідомлялись судом належним чином.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представники відповідача 1,3 та третіх осіб 1,2,3,4,5 повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників відповідача 1,3 та третіх осіб 1,2,3,4,5.

29 березня 2016 року в судовому засіданні представником третьої особи 6 подано пояснення по справі.

Колегія суддів, розглянувши клопотання апелянта про зупинення провадження по справі зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Пунктом п.3.16. Постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі, а зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку щодо відсутності підстав для зупинення провадження у даній справі та відсутності підстав, що унеможливлюють розгляд даної справи до закінчення розгляду справи №826/7584/14 Окружним адміністративним судом міста Києва, оскільки факти, які встановлюються іншим судом не мають суттєвого значення для вирішення даного спору.

Представники відповідача 2 та третьої особи 6 в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2015.

Представник позивача та прокурор в судовому засіданні заперечили проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просили залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2015.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції, з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Головним управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15.09.2008 серія САС №245744, зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 08.10.2008, про що зроблено запис в реєстрову книгу №180 п-230 за реєстровим №9222-п, нежилий будинок, загальною площею 766,10 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Руднєва, 11 а (літера А) належить територіальній громаді Дарницького району міста Києва на праві комунальної власності.

Згідно з рішенням Дарницької районної в м. Києві ради №23 від 25.06.2008 нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, провулок Руднєва, 11а (літера А) внесено до переліку об'єктів комунальної власності, дозволених до приватизації.

Відповідно до наказу Фонду приватизації комунального майна Дарницького району міста Києва №70/08 від 28.08.2008, нежилий будинок за адресою: м. Київ, провулок Руднєва, 11а (літера А) вирішено приватизувати шляхом комерційного конкурсу.

Протоколом № 3 від 17.10.2008 засідання конкурсної комісії Приватне підприємство "СОБОР-ЮНІТ" визначено остаточним переможцем комерційного конкурсу з продажу нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, провулок Руднєва, 11а (літера А), на виконання наказу Фонду приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва №90/08 від 22.10.2008.

На підставі вищезазначеного протоколу, 28.10.2008 між Фондом приватизації комунального майна Дарницького району міста Києва, як продавцем та Приватним підприємством "СОБОР-ЮНІТ", як покупцем, укладено договір купівлі-продажу № 246/П нежилого приміщення (м. Київ, провулок Руднєва, 11а (літ. А) (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору продавець передає, а покупець приймає у власність нежилий будинок загальною площею 766,10 кв.м, який розташований за адресою м. Київ, провулок Руднєва, 11а (літ. А) (далі - об'єкт приватизації), а покупець зобов'язується прийняти об'єкт приватизації, сплатити ціну, відповідно до умов, що визначені у цьому договорі та пройти реєстрацію об'єкту приватизації у бюро технічної інвентаризації.

Згідно з п. 1.2. Договору право власності на нерухоме майно переходить до ПП "СОБОР-ЮНІТ" з моменту сплати повної вартості придбаного об'єкта.

Пунктом 1.5. Договору вартість об'єкту приватизації складає 2694000,00 грн., в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п. 2.1 Договору (редакція згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2009 у справі №11/14) покупець зобов'язаний внести 2694000 грн. за придбаний Об'єкт приватизації протягом 30 календарних днів з моменту отримання від продавця документального підтвердження про звільнення приміщення від зайняття сторонніми особами та про завершення на користь продавця судових справ щодо прав третіх осіб на приміщення. Строк оплати може бути продовжений ще на 30 календарних днів за умови внесення покупцем не менше 50 відсотків від ціни продажу об'єкта приватизації, з урахуванням податку на додану вартість.

Згідно з п. 3.1 Договору передача об'єкта приватизації здійснюється продавцем покупцеві в 3-денний термін після сплати повної вартості придбаного об'єкта приватизації.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що передача об'єкта приватизації продавцем і прийняття об'єкта приватизації покупцем засвідчується актом прийому-передачі, який підписується сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, Приватне підприємство "СОБОР-ЮНІТ" здійснило оплату застави у розмірі 10% від початкової вартості нерухомого майна за участь у конкурсі у сумі 222701,00 грн. Акт прийому-передачі об'єкта приватизації, згідно з п. 3.2. Договору між сторонами не підписувався.

В той же час, за ПП "СОБОР-ЮНІТ" зареєстровано право власності на спірне нерухому майно (запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.04.2013, номер запису про право власності 854069, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0)

Частиною 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад, відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 статті 22 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (в редакції, чинній на час проведення конкурсу та укладення договору купівлі-продажу) право володіння, користування і розпорядження об'єктом приватизації переходить до покупця з моменту сплати повної вартості придбаного об'єкта приватизації.

Частиною 1 статті 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (в редакції, чинній на час проведення конкурсу та укладення договору купівлі-продажу) визначено, що право власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом приймання-передачі зазначеного майна.

Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (в редакції, чинній на час проведення конкурсу та укладення договору купівлі-продажу), у триденний термін після сплати повної вартості придбаного об'єкта приватизації уповноважений представник органу приватизації і новий власник підписують акт передачі приватизованого об'єкта.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що ПП "СОБОР-ЮНІТ" не набуло право власності на спірне майне у встановленому чинним законодавством порядку, в зв'язку з чим, останнє не мало права здійснювати реєстрацію права власності на спірне майно та, відповідно в подальшому, відчужувати спірне нерухоме майно.

Твердження апелянта, що ПП "СОБОР-ЮНІТ" не порушив свого обов'язку щодо оплати за Договором, в зв'язку з тим, що Фонд приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва не повідомив відповідача 3 про готовність об'єкта приватизації, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки невиконання продавцем (Фондом приватизації комунального майна Дарницького району м. Києва) пункту 2.1. Договору не свідчить про зміну порядку набуття права власності на об'єкт приватизації, встановленого Договором та Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015, встановлено, що державним реєстратором не виконано вимог законодавства України щодо порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а Приватним підприємством "СОБОР-ЮНІТ" не виконано умови договору купівлі-продажу №246/П від 28.10.2008, в зв'язку з чим, рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Лазора Івана Володимировича від 30.04.2013 №2095032 про державну реєстрацію права власності на нежилий будинок, що розташований за адресою: м. Київ, провулок Руднєва, будинок 11 А за Приватним підприємством "СОБОР-ЮНІТ" визнано протиправним та скасовано.

Однак, постановою Вищого адміністративного суду від 16.02.2016 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015, з підстав ненадання судами оцінки пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду та причини його поважності.

Колегія суддів звертає увагу, що в ході розгляду даної справи судом встановлені обставини щодо не набуття ПП "СОБОР-ЮНІТ" права власності на нежилий будинок, загальною площею 766,10 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Руднєва, 11а (літера А).

Зазначені обставини свідчать про відсутність підстав у ПП "СОБОР-ЮНІТ" здійснювати реєстрацію права на спірне майно (зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.04.2013, номер запису про право власності 854069, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0) та відповідно здійснювати, в подальшому, відчуження вказаного нерухомого майна відповідачу 3 (ТОВ "Атлантида-Д") за договором купівлі-продажу 10.06.2013.

Таким чином, скасування Вищим адміністративним судом постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2014 та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 не має преюдиціального значення для вирішення даного спору, оскільки державна реєстрація спірного майна здійснюється після набуття права власності на спірне майно, яке в даному випадку ПП "СОБОР-ЮНІТ" не набуло.

Також, колегія суддів приймає до уваги, що ТОВ "Атлантида-Д" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Привалової Є.Є., Головного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора №16675741 від 22.10.2014, яким скасовано запис про державну реєстрацію права власності на нежилий будинок, загальною площею 766,10 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Руднєва, 11 а (літера А) за ПП "СОБОР-ЮНІТ" та ТОВ "Атлантида-Д".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2014 позов ТОВ "Атлантида-Д" задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Привалової Є.Є. від 22.10.2014 №16675741.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 у справі №826/18390/14 апеляційну скаргу державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Привалової Є.Є. задоволено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2014 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" відмовлено.

Не погоджуючись із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 у справі №826/18390/14, ТОВ "Атлантида-Д" звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.03.2015 відкрито касаційне провадження за скаргою ТОВ "Атлантида-Д". Станом на дату винесення постанови, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості щодо призначення до розгляду касаційної скарги ТОВ "Атлантида-Д".

Крім того, згідно з наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 24.11.2015 відомості про права власності на нежилий будинок загальною площею 766,10 кв.м, який розташований за адресою м. Київ, провулок Руднєва, 11а (літера А) відсутні.

Згідно зі ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності є речово-правовим, і при зверненні до суду позивач повинен підтвердити наявність у нього права власності на спірне майно. Об'єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою ж позову, є обставини, що підтверджують право власності позивача на майно. Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що свідоцтва про право власності, виданим Головним управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15.09.2008 серія САС №245744, зареєстрованим Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 08.10.2008, нежилий будинок, загальною площею 766,10 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Руднєва, 11 а (літера А) належить територіальній громаді Дарницького району міста Києва на праві комунальної власності. Вказане свідоцтво є чинним; докази протилежного відсутні.

Рішенням Київської міської ради від 09.09.2010 № 7/4819 "Про питання організації управління районами в місті Києві", відповідно до статті 140 Конституції України, частини другої статті 7 та статті 11 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" (із змінами та доповненнями), статті 2 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" та з метою вдосконалення організації управління районами в місті Києві Київська міська рада вирішила, зокрема, не утворювати районні у місті Києві ради та припинити 31 жовтня 2010 року, шляхом ліквідації, Дарницьку районну у місті Києві раду.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. Право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що територіальній громаді міста Києва належить право комунальної власності, зокрема, на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Київська міська рада є органами місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду міста Києва та здійснює від їх імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

З огляду на положення вищенаведеного законодавства Київська міська рада є органом, що представляє територіальну громаду міста Києва, здійснює від імені територіальної громади міста Києва повноваження щодо розпорядження майном комунальної власності.

Рішенням Київської міської ради № 391/9448 від 22.05.2013 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 31 березня 2011 року № 100/5487 "Про програму приватизації комунального майна територіальної громади міста Києва на 2011-2012 роки" в частині доповнення переліку об'єктів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, які підлягають приватизації шляхом продажу на аукціонах" позицією № 263 визначено нежитловий будинок, адреса: м. Київ, пров. Руднєва, 11а, літ "А", площа: 766,1 м2.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідно до чинного законодавства, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" та враховуючи ліквідацію Дарницької районної у місті Києві ради, територіальна громада міста Києва, в особі Київської міської ради, є власником нежилого будинку, загальною площею 766,10 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Руднєва, 11 а (літера А).

Колегія суддів звертає увагу, що п. 5.7. Договору купівлі-продажу № 246/П від 28.10.2008 передбачено, що в період чинності цього договору, ПП "СОБОР-ЮНІТ", набувши право власності на об'єкт приватизації, міг здійснити відчуження спірного майна тільки за погодженням з продавцем, з забезпеченням переходу до нового власника всіх зобов'язань, не виконаних ПП "СОБОР-ЮНІТ" на момент такого відчуження.

Однак, матеріали справи не містять доказів набуття ПП "СОБОР-ЮНІТ" права власності на спірне майно, а також доказів виконання п. 5.7. договору купівлі-продажу №246/П від 28.10.2008.

В той же час, 10.06.2013 між Приватним підприємством "СОБОР-ЮНІТ" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" (покупець) укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Микитченком О.В. та зареєстрований за номером 643.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 10.06.2013, продавець передає, а покупець приймає у власність нежилий будинок (літера А) загальною площею 766,10 кв.м, який розташований за адресою м. Київ, провулок Руднєва, 11а (далі - нежилий будинок), та зобов'язується сплатити за нежилий будинок грошову суму, зазначену у цьому договорі.

В подальшому, 16.10.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАГЕВІЛЛЬ" (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" (позичальник) укладено договір позики.

Відповідно до умов Договору позики від 16.10.2014 позикодавець зобов'язується надати позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 120000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

17 жовтня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАГЕВІЛЛЬ", як іпотекодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" як іпотекодавцем укладено договір іпотеки.

Відповідно до умов договору предметом іпотеки є об'єкт нерухомого майна, а саме: нежилий будинок (літера "А"), об'єкт житлової нерухомості, загальною площею 766,10 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Руднєва, 11а та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10.06.2013 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Микитченком О.В. та зареєстрований за номером 643.

Згідно з п. 1.3. договору іпотеки від 17.10.2014, за домовленістю сторін, станом на дату укладання договору, загальна вартість іпотеки, складає 120000,00 грн.

Відповідно до п. 1.5. договору іпотеки від 17.10.2014 залишається у володінні (користуванні) іпотекодавця (ТОВ "Атлантида-Д").

Пунктом 2.1.1. договору іпотеки визначено, що предмет іпотеки, на момент укладання, знаходиться у власності іпотекодавця, до моменту укладення цього договору нікому не відчужений, під забороною (арештом), а також заставою, в тому числі податковою, не перебуває, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не внесений, судового спору щодо нього немає, прав щодо нього у третіх осіб (за договором найму, оренди тощо) як в межах України, так і за її межами України немає.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи витягів з Державного реєстру про реєстрацію обтяження, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження, на підставі договору іпотеки від 17.10.2014, рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. від 17.10.2014 за номером 34617437 зареєстровано обтяження на нерухоме майно - нежилий будинок (літера "А"), який розташований адресою: м. Київ, провулок Руднєва, будинок 11а (номер запису про обтяження: 7372756).

Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до ТОВ "Атлантида-Д", ТОВ "ТАГЕВІЛЛЬ", Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., третя особа: Київська міська рада з вимогою визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. від 21.03.2014 про державну реєстрацію обтяжень (заборони) на нежитлову будівлю за адресою: м. Київ, пров. Руднєва, 11а (літера А) та зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення обтяження іпотекою нежитлової будівлі за адресою: м. Київ, пров. Руднєва, 11-а на підставі рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.11.2014 провадження в адміністративній справі №№826/16779/14 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі №826/7584/14.

Крім того, як вбачається з рішення господарського суду Київської області від 12.03.2016 по справі №911/157/15, 27.01.2015 року між ТОВ «Тагевілль» (Первісний кредитор) та Приватним підприємством «Шляхтич-ІІІ» (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення прав за Договором позики від 16.10.2014 року, відповідно до якого Первісний кредитор відступає Новому кредиторові права за Договором позики від 16.10.2014 року, що укладено між Первісним кредитором та ТОВ «Атлантида-Д», за яким Позикодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень.

27 січня 2015 року між ТОВ «Тагевілль» (Первісний кредитор) та ПП «Шляхтич-ІІІ» (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до якого Первісний кредитор відступає Новому кредиторові права за Договором іпотеки, посвідченим 17 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., реєстровий № 2091, що укладено між Первісним кредитором та ТОВ «Атлантида-Д», за яким Іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме:

- нежилий будинок (літера «А»), загальною площею 766,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Руднєва, буд. 11а (Одинадцять «а»), яке виступає в якості забезпечення виконання зобов'язань БОРЖНИКА за Договором позики від 16 жовтня 2014 року та змінами і доповненнями до нього.

Так, вищезазначеним рішенням господарського суду Київської області, зокрема визнано за Приватним підприємством "Шляхтич-ІІІ" право власності на нежилий будинок (літера "А"), загальною площею 766,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Руднєва, буд. 11а.

З вищезазначеного вбачається наявність спору між сторонами щодо визнання права власності позивача на спірне нерухоме майно.

Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно із частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо, зокрема майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, важливою умовою звернення з віндикаційним позовом (стаття 388 ЦК України) є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин.

Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем - та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне.

Підставою віндикаційного позову є обставини, що підтверджують правомірність вимог про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння власника, тощо). Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться в незаконному володінні.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України можливість витребувати майно від добросовісного набувача залежить від відсутності у діях власника майна волі на передачу майна.

Оскільки, добросовісне набуття, у розумінні статті 388 ЦК України, можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком правочину, укладеного з таким порушенням, є повернення майна із незаконного володіння (постанова Верховного Суду України від 11.12.2012 у справі №3-65гс12).

Відповідно до вимог ст. ст. 330, 388 ЦК України право власності на майно, яке передане в зв'язку із виконанням договору купівлі-продажу від 10.06.2013 та відчужено поза волею власника, не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується та не припиняється із втратою ним цього майна.

Таким чином, згідно з положеннями зазначених норм права власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджується, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння власника - територіальної громади міста Києва, в особі Київської міської ради, не з його волі, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги, в частині витребування нерухомого майна - нежилого будинку загальною площею 766,10 кв. м., який розташований за адресою: м. Київ, провулок Руднева, 11а, (літера А) з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" та передачі його територіальній громаді міста Києва, в особі Київської міської ради є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позов про усунення перешкод може подаватися у випадках, коли іншою особою чиняться перешкоди у здійснення власником повноважень користування та розпорядження належним йому майном.

Враховуючи, що захист права власності територіальної громади міста Києва на спірне майно та права володіння цим майном реалізовано внаслідок витребування спірного майна з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д", колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог, в частині зобов'язання ТОВ "ТАГЕВІЛЛЬ", ТОВ "Атлантида-Д", ПП "СОБОР-ЮНІТ" не чинити перешкоди у користуванні та володінні територіальній громаді міста Києва, в особі Київської міської ради спірним майном.

За договором купівлі-продажу, відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

За правилами ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

При цьому застосування даної статті господарським судом при прийнятті рішення можливе у разі одночасної наявності таких умов: пов'язаність оспорюваного договору з предметом спору та невідповідність (суперечність) вказаного договору законодавству.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що договір купівлі-продажу від 10.06.2013, укладений між Приватним підприємством "СОБОР-ЮНІТ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" та договір іпотеки від 17.10.2014, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАГЕВІЛЛЬ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д", суперечать положенням ч. 1, ч. 2 ст. 319, ч. 1 ст. 321 та ст. 658 Цивільного кодексу України та ч.1, ч. 2 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 5 Закону України "Про іпотеку" відповідно, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, щодо визнання зазначених договорів недійсними.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д"" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2015.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 по справі №910/26866/15 без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантида-Д" (02099, м. Київ, провулок Руднєва, будинок 11 - А, ) в доход Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 68486грн. (шістдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят шість) грн. 88 коп.

Матеріали справи №910/26866/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Н.Ф. Калатай

О.М. Баранець