КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р. Справа№ 18/113-53/81

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання - Захарчук Н.С.

за участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 16.03.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2016р.

у справі № 18/113-53/81 (головуючий суддя Грєхова О.А., судді Пукшин Л.Г., Ярмак О.М.)

за заявою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

за позовом Закритого акціонерного товариства Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями "Укрелектроват"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

за участю Прокуратури міста Києва

про стягнення 154268280,35 грн.

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 у справі №18/113-53/81 позовні вимоги Закритого акціонерного товариства Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями "Укрелектроват" задоволено частково. Вирішено стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь ЗАТ СУАП з ІІ "Укрелектроват" 2 562 101,36 грн. основного боргу, 1 207 585,52 грн. курсової різниці при зміні валютних курсів, 118 209 236,00 грн. компенсації за відстрочення кінцевого розрахунку згідно з договором №1331 від 24.11.1997 і додаткової угоди №1 від 02.03.1998 та угоди №1 від 19.05.1998, 1 283 659,85 грн. 3% річних від простроченої суми, 4 020 411,84 грн. комісійної винагороди згідно з договором доручення №1348А від 02.03.1998 і угодою №1 від 19.05.1998, 25 500,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 194,71 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2012, рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 у справі №18/113-53/81 залишено без змін.

08.02.2012 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 04.08.2011 видано наказ №18/113-53/81.

На адресу Господарського суду міста Києва від Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшла скарга №558/10 від 15.01.2016 на дії Державної виконавчої служби України при виконанні наказу по справі №18/113-53/81, згідно з якою заявник просить суд:

- визнати незаконними дії Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 04.01.2016 про поновлення виконавчого провадження ВП №34029225;

- визнати недійсною постанову Державної виконавчої служби України від 04.01.2016 ВП №34029225 про поновлення виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.16р. скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 04.01.2016 про поновлення виконавчого провадження ВП №34029225 - відхилено.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 у справі № 18/113-53/81, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким скаргу задовольнити повністю.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судових справ між суддями від 26.02.2016 визначено склад суду для розгляду справи № 18/113-53/81, головуючий суддя Тищенко О.В. судді: Гончаров С.А., Тищенко А.І.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала Господарського суду міста Києва прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі обставинам справи.

На підставі апеляційної скарги Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2016р., згідно ст. 98 ГПК України, Київським апеляційним господарським судом ухвалою від 29.02.2016р. порушено апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 16.03.2016р.

Апелянт в судовому засіданні 16.03.2016 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2016р. у справі № 18/113-53/81 скасувати та прийняти нове рішення, яким скаргу задовольнити повністю.

Прокурор, представник стягувача та представник ДВС у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомлено, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, за відсутності прокурора, представника стягувача та представника ДВС, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні в матеріалах справи та заслухавши пояснення представника апеллянта, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 28.08.2012 відкрито виконавче провадження з виконання наказу №18/113-53/81, виданого 08.02.2012 Господарським судом міста Києва.

05.08.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України Бойком О.М. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з виконання наказу №18/113-53/81 до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливо-енергетичного комплексу, визначеного Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Ухвалою Шевченківського суду м. Києва від 18.07.2014 у справі №761/21069/14-к (провадження №1-кс/761/8248/2014) надано слідчому СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві капітану міліції Коломійцю О.О. тимчасовий доступ до документів виконавчого провадження №34029225, що перебувають у володінні Державної виконавчої служби України з можливістю їх вилучення.

14.08.2014 оперативним уповноваженим ВДСБЕЗ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві Бондаренком Д.В., складено протокол тимчасового доступу до речей і документів та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді та вилучено оригінал виконавчого провадження №34029225.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойком О.М. від 04.01.2016 поновлено виконавче провадження з примусового виконання наказу №18/113-53/81, виданого 08.02.2012 Господарським судом міста Києва, відповідно до п. 3.4. статті 34 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" якою визначено, що процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 01 вересня 2015 року, крім Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", що має стратегічне значення для енергетичної безпеки держави, для якого процедура погашення заборгованості діє до 01 січня 2016 року.

Скаржник в своїй скарзі вважає постанову про поновлення виконавчого провадження незаконною, оскільки матеріали виконавчого провадження №34029225 були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва. Крім того, заявник зазначає, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 09.04.2015 у справі №760/7180/15-к старшому слідчому з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників Гузенку Р.В. надано тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у виконавчому провадженні №34029225, що свідчить про наявність двох фактів вилучення вказаного виконавчого провадження.

Відхиляючи скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" суд першої інстанції посилався на те, що, у зв'язку із закінченням 01.01.2016 строку дії процедури погашення заборгованості, визначеного п. 3.4 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", відділ примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби України правомірно поновив виконавче провадження №34029225 з виконання наказу №18/113-53/81 від 08.02.2012, виданого Господарським судом міста Києва.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законною і обґрунтованою з наступних підстав.

Відповідно до статті 142 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження", що визначено у статті 115 ГПК України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" (надалі - Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Як встановлено ст. 11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 Закону, державний виконавець зобов'язаний надати доступ до документів виконавчого провадження на виконання ухвали слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України. У разі якщо в ухвалі слідчого судді, суду міститься розпорядження про надання можливості вилучення документів, державний виконавець зобов'язаний додати до документів виконавчого провадження копію документа, засвідчену в порядку, встановленому частиною першою цієї статті, після чого видати оригінал документа. Копія ухвали слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів, опис документів, які були вилучені на її виконання, додаються до документів виконавчого провадження

У відповідності до ч. 7 ст. 83 Закону, забороняється втручання інших державних або недержавних органів та їх посадових осіб у виконавче провадження, крім випадків, передбачених цим Законом. Виїмка документа виконавчого провадження здійснюється виключно за рішенням суду. При проведенні виїмки оригіналу виконавчого документа чи виконавчого провадження суд у своєму рішенні зазначає про зупинення виконавчого провадження.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ухвалою Шевченківського суду м. Києва від 18.07.2014 у справі №761/21069/14-к (провадження №1-кс/761/8248/2014) слідчому СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в місті Києві капітану міліції Коломійцю О.О. надано тимчасовий доступ до документів виконавчого провадження №34029225, що перебувають у володінні Державної виконавчої служби України з можливістю їх вилучення, проте, про зупинення даного виконавчого провадження Шевченківський суд м. Києва у своєму рішенні не зазначав.

Разом з тим, статтею 37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено підстави для обов'язкового зупинення державним виконавцем виконавчого провадження.

Зокрема, виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі:

1) смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво;

2) визнання стягувача або боржника недієздатним;

3) проходження боржником строкової військової служби у Збройних Силах України, передбачених законом інших військових формуваннях, якщо згідно з умовами служби провадження виконавчих дій неможливе, чи на прохання стягувача, який проходить строкову військову службу в Збройних Силах України або інших військових формуваннях;

4) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

5) прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення;

6) зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом чи посадовою особою, яким законом надано таке право;

7) зупинення судом реалізації арештованого майна;

8) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах;

9) запровадження тимчасової адміністрації банку-боржника;

10) сплати боржником або іншим гарантом у встановленому законодавством порядку (у тому числі за договорами про відшкодування ядерної шкоди) коштів на відшкодування ядерної шкоди, що дорівнюють або перевищують встановлену законом межу відповідальності оператора ядерної установки. Для обчислення сплачені кошти підлягають перерахуванню у Спеціальні права запозичення, що встановлюються Міжнародним валютним фондом, за офіційним курсом Національного банку України на день сплати;

12) звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 8 цього Закону;

13) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;

14) наявності коштів за договорами банківського рахунку або банківського вкладу, які боржник не має права вимагати до закінчення строку дії таких договорів, у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення;

15) внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу";

16) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство;

17) прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" протягом трьох років з моменту завершення приватизації;

18) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Крім того, статтею 38 Закону передбачено підстави, які надають право (а не обов'язок) державному виконавцю зупинити виконавче провадження, зокрема:

1) у разі звернення державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, що підлягає виконанню, про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання;

2) прохання боржника, який проводить строкову службу Збройних Сил України чи інших передбачених законом військових формувань, якщо рішення неможливо виконати без його участі;

3) у разі перебування боржника на лікуванні у стаціонарному лікувальному закладі, якщо рішення неможливо виконати без його участі;

4) у разі оголошення розшуку боржника - фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини;

5) за заявою стягувача у разі його перебування у відпустці за межами населеного пункту, де він проживає.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що нормами чинного законодавства України не передбачено таку підставу для зупинення виконавчого провадження, як виїмка оригіналів документів з матеріалів виконавчого провадження, а у постанові Шевченківського районного суду міста Києва від 18.07.2014 у справі №761/21069/14-к виконавче провадження №34029225 зупинене не було.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що в ухвалі Солом'янського районного суду м. Києва від 09.04.2015 у справі №760/180/15-к (провадження №1-кс/760/1689/15) ані про надання дозволу на проведення виїмки оригіналу виконавчого документа чи виконавчого провадження, ані про зупинення виконавчого провадження №34029225 не значиться.

Відповідно до п. 3.7. ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України.

Процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 1 вересня 2015 року, крім державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", що має стратегічне значення для енергетичної безпеки держави, для якого процедура погашення заборгованості діє до 1 січня 2016 року (п. 3.4. ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу").

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у зв'язку із закінченням 01.01.2016 строку дії процедури погашення заборгованості, визначеного п. 3.4 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", відділ примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби України правомірно поновив виконавче провадження №34029225 з виконання наказу №18/113-53/81 від 08.02.2012, виданого Господарським судом міста Києва.

Доводи апелянта в обґрунтування підстав скасування ухвали про те, що судом першої інстанції розглянуто одну вимогу, в той час, як ним заявлено дві вимоги, відхиляються з огляду на наступне.

У скарзі, Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" порушено питання законності дій виконавця при винесенні постанови від 04.01.2016 про поновлення виконавчого провадження за № ВП №34029225, які на його думку протизаконні, у зв'язку з чим наведена постанова має бути визнана недійсною.

Так, вищевказане, свідчить про те, що порушення питання недійсності вказаної вище постанови прямо та безпосередньо залежить від доведення скаржником обставин вчинення виконавцем дій, що суперечать чинному законодавству України.

Проте, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, місцевим господарським судом спростовано, наведені скаржником доводи щодо визнання дій Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, як і спростовано підстави визнання недійсною постанову від 04.01.2016 про поновлення виконавчого провадження за ВП № 34029225, у зв'язку з чим в повному обсязі відхилено скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка, зокрема містить вимоги апелянта про визнання недійсною вищевказану постанову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 08.02.2015 у справі № 18/113-53/81 винесена з дотриманням вимог ст. 86 та ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим твердження апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права відхиляються як безпідставні та необґрунтовані.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відхилення скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 04.01.2016 про поновлення виконавчого провадження ВП №34029225.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ухвала Господарського суду Київської області від 08.02.2016р. у справі №18/113-53/81 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2016р. у справі №18/113-53/81 залишити без змін.

2. Матеріали справи №18/113-53/81 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.А. Гончаров

А.І. Тищенко