ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Справа № 9/5014/969/2012(5/65/2011)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Самусенко С.С.,

Татькова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну

скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22 грудня 2015 року

та на ухвалу господарського суду Луганської області від 19 листопада 2015 року

у справі № 9/5014/969/2012(5/65/2011)

господарського суду Луганської області

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот"

про стягнення 394 066 751, 36 грн.

за участю представників

позивача - Столярець О.В.

відповідача - Ведєрнікова О.С.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Луганської області від 12 грудня 2011 року у справі № 5/65/2011 за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" позовні вимоги про стягнення 318 594 294, 58 грн. заборгованості за поставлений природний газ задоволено повністю.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25 січня 2012 року у справі № 5/65/2011 рішення господарського суду Луганської області від 12 грудня 2011 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 27 березня 2012 року у справі № 5/65/2011 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25 січня 2012 року та рішення господарського суду Луганської області від 12 грудня 2011 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24 березня 2015 року у справі № 9/5014/989/2012 (5/65/2011) позовні вимоги ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" задоволено у повному обсязі та стягнуто з ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" основний борг у розмірі 313 023 445, 02 грн., пеню в сумі 3 411 912, 92 грн., інфляційні втрати у розмірі 69 425 173, 13 грн., 3 % річних у сумі 8 206 220, 29 грн. та судовий збір у розмірі 73 080, 00 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16 червня 2015 року у справі № 9/5014/989/2012 (5/65/2011) рішення господарського суду Харківської області від 24 березня 2015 року у справі № 9/5014/989/2012 залишено без змін.

На виконання рішення господарського суду Харківської області від 24 березня 2015 року Позивачу був виданий наказ № 9/5014/989/2012 (5/65/2011) від 02 липня 2015 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 29 вересня 2015 року у справі № 9/5014/969/2012 (5/65/2011) постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16 червня 2015 року та рішення господарського суду Харківської області від 24 березня 2015 року залишено без змін в частині стягнення суми основного боргу в сумі 313 023 445, 02 грн. та судового збору в розмірі 73 080, 00 грн., а в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені в сумі 3 411 912, 92 грн., інфляційних втрат у розмірі 69 425 173, 13 грн. та 3 % річних у сумі 8 206 220, 29 грн. скасовано та передано на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

12 листопада 2015 року до канцелярії господарського суду Луганської області надійшла заява ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" про визнання та затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами 16 вересня 2015 року. За змістом цієї угоди Відповідач зобов'язаний сплатити на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" основний борг у розмірі 313 023 445, 02 грн. та судовий збір у сумі 73 080, 00 грн. (п. 4 Мирової угоди).

При цьому, згідно з п. 7 Мирової угоди, у зв'язку з поданням ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" касаційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 24 березня 2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16 червня 2015 року у справі № 9/5014/969/2012 (5/65/2011) сторони підтверджують та однаково розуміють, що предметом цієї Мирової угоди не є пеня, 3 % річних та сума інфляційних втрат, тобто Стягувач як Позивач не відмовляється від позовних вимог у справі № 9/5014/969/2012 (5/65/2011) стосовно стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат; зазначена Мирова угода не є домовленістю про передачу Позивачеві відступного (ст. 600 ЦК України) прощенням (ст. 605 ЦК України) пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Крім того, ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" зобов'язується разом із заявою про затвердження цієї Мирової угоди подати до суду заяву про визнання наказу господарського суду Харківської області у справі № 9/5014/989/2012 (5/65/2011) від 02 липня 2015 року таким, що не підлягає виконанню частково в сумі 313 096 445, 02 грн., в тому числі: основний борг у розмірі 313 023 445, 02 грн. та судовий збір у сумі 73 080, 00 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 19 листопада 2015 року у справі № 9/5014/969/2012 (5/65/2011) затверджено Мирову угоду, укладену 16 вересня 2015 року між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" та ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот".

12 листопада 2015 року до канцелярії господарського суду Луганської області надійшла заява ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" про визнання наказу господарського суду Харківської області від 02 липня 2015 року у справі № 9/5014/989/2012 (5/65/2011) таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 19 листопада 2015 року (суддя Фонова О.С.) залишеною без змін Постановою Донецького апеляційного господарського від 22 грудня 2015 року (судді Скакун О.А., Татенко В.М., Колядко Т.М.) у справі № 9/5014/969/2012 (5/65/2011) заяву ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" задоволено, наказ господарського суду Харківської області від 02 липня 2015 року № 9/5014/969/2012 (5/65/2011) визнано таким, що не підлягає виконанню повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеними рішенням та постановою Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить ухвалу господарського суду Луганської області від 19 листопада 2015 року та постанову Донецького апеляційного господарського від 22 грудня 2015 року скасувати відмовити ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Згідно з ч. 4 ст. 117 ГПК України якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, що внаслідок укладення сторонами Мирової угоди від 16 вересня 2015 року обов'язок боржника щодо сплати суми основного боргу в розмірі 313 023 445, 02 грн. та судового збору в сумі 73 080, 00 грн. на час винесення оскаржуваної ухвали відсутній на підставі п. 4 зазначеної угоди.

У зв'язку з підписанням мирової угоди від 16 вересня 2015 року відбулась заміна одного зобов'язання іншим (новація), тобто первісні грошові зобов'язання боржника перед позивачем були замінені мировою, які обумовлені іншими строками виконання зобов'язань та іншими наслідками за їх порушення.

В частині визнання наказу таким, що не підлягає виконанню щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Пунктом 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9 встановлено, що обов'язок боржника відсутній повністю чи частково зокрема у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково.

У зв`язку зі скасуванням рішення господарського суду Харківської області від 24 березня 2015 року у справі № 9/5014/969/2012 (5/65/2011), на підставі якого видано наказ господарського суду Харківської області від 02 липня 2015 року № 9/5014/969/2012 (5/65/2011), та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 16 червня 2015 року в частині стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних обов`язок Боржника зі сплати вказаних сум відсутній.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про задоволення зави відповідача про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів Вищого господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Таким чином, доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене. Вищий господарський суд України дійшов висновку, що постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22 грудня 2015 року зі справи №9/5014/969/2012(5/65/2011) залишити без змін.

Головуючий суддя І. А. Плюшко

Судді С. С. Самусенко

В. І. Татьков