РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016Справа №910/3554/16

За позовомПублічного акціонерного товариства «Кредобанк»
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 1155 грн. 96 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Павлюк І.О. - представник за довіреністю № 8024 від 29.07.2015;

відповідач: ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.03.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» з вимогами до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 2063 грн. 16 коп., з яких 1958 грн. 19 коп. основного боргу та 104 грн. 97 коп. пені.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору № 131 про надання овердрафту від 12.08.2014 не у повному обсязі повернув позивачу кредит, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1958 грн. 19 коп. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку з повернення кредиту, позивачем було заявлено до стягнення з відповідачем пеню у розмірі 103 грн. 91 коп. за період з 12.08.2015 по 02.02.2016. Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку зі сплати процентів за користування кредитом, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1 грн. 06 коп. за період з 12.08.2015 по 02.02.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2016 порушено провадження у справі № 910/3554/16 та справу призначено до розгляду на 22.03.2016.

У судовому засіданні 22.03.2016 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача 1053 грн. 19 коп. основного боргу та 102 грн. 77 коп. пені за прострочення повернення суми основного боргу за період з 17.09.2015 по 16.03.2016, що разом становить 1155 грн. 96 коп.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Нормами частини 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до положень пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

З огляду на те, що заява про зменшення позовних вимог підписана представником позивача, який відповідно до довіреності не обмежений у праві зменшувати розмір позовних вимог, суд приймає подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог як зменшення позовних вимог в частині основного боргу та пені і розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором № 131 про надання овердрафту від 12.08.2014 у загальному розмірі 1155 грн. 96 коп., з яких 1053 грн. 19 коп. основного боргу та 102 грн. 77 коп. пені за прострочення сплати основного боргу.

Представник позивача у судовому засіданні 22.03.2016 надав суду для огляду оригінал Договору № 131 про надання овердрафту від 12.08.2014, подав додаткові документи, які суд долучив до матеріалів справи; надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги в редакції заяви про зменшення позовних вимог підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судовому зсіданні 22.03.2016 надав усні пояснення по суті спору, суму боргу з урахуванням поданої позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог визнав.

У судовому засіданні 22.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

12.08.2014 між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (банк) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позичальник) укладено Договір № 131 про надання овердрафту, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику овердрафт, тобто надати у його власність грошові кошти у національній валюті для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути його і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Відповідно до п. 2.1 Договору № 131 про надання овердрафту від 12.08.2014 максимальний ліміт заборгованості по овердрафту (максимальна сума, в межах якої позичальник може здійснювати платежі протягом одного операційного дня зі свого поточного рахунку понад фактичний залишок коштів на ньому) становить 20000 грн. 00 коп.

Згідно з п. 2.4 Договору № 131 про надання овердрафту від 12.08.2014 дата остаточного повернення овердрафту - 10.08.2015.

Згідно з п. 2.9 Договору № 131 про надання овердрафту від 12.08.2014 датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточний рахунок).

Відповідно до п. 4.1 Договору № 131 про надання овердрафту від 12.08.2014 позичальник зобов'язаний повернути банку овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього.

Відповідно до п. 4.6 Договору № 131 про надання овердрафту від 12.08.2014 погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступній черговості: сума перевищення діючого ліміту заборгованості по овердрафту; прострочені платежі по сплаті комісій за користування овердрафтом; прострочені платежі по сплаті процентів за користування овердрафтом; строкові платежі по сплаті нарахованих комісій за користування овердрафтом, термін сплати яких наступає в поточному місяці; строкові платежі по сплаті нарахованих процентів за користування овердрафтом, термін сплати яких наступив в момент надходження коштів; проценти за користування овердрафтом, термін сплати яких наступає в поточному місяці; пеня, штраф та інші види неустойки по овердрафту; строкові платежі по поверненню овердрафту (основного боргу). Сторони не вправі самостійно змінювати встановлену черговість погашення заборгованості. У випадку надходження від позичальника коштів з призначенням платежу, яке порушує встановлений вище порядок погашення, банк проводить погашення заборгованості позичальника відповідно до положень цього пункту незалежно від вказаного позичальником призначення платежу.

Відповідно до п. 10.1 Договору № 131 про надання овердрафту від 12.08.2014 він набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої обов'язки за Договором № 131 про надання овердрафту від 12.08.2014 та надав відповідачу кредит у загальному розмірі 2572 грн. 00 коп., що підтверджується долученими позивачем до позовної заяви меморіальним ордером № 32452452 від 12.08.2015 на суму 2572 грн. 00 коп., банківськими виписками з рахунку позивача та відображено у розрахунку заборгованості, який долучено позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що відповідач не у повному обсязі повернув наданий позивачем кредит, сплативши грошові кошти у розмірі 1518 грн. 81 коп., що відображено у долученому позивачем до заяви про зменшення позовних вимог розрахунку заборгованості, у зв'язку з чим у відповідача станом на 17.03.2016 виникла заборгованість за Договором № 131 про надання овердрафту від 12.08.2014 у сумі 1053 грн. 19 коп., розмір якої було визнано відповідачем у судовому засіданні 22.03.2016.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за Договором № 131 про надання овердрафту від 12.08.2014 у сумі 1053 грн. 19 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не заперечувались, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суми основного боргу у розмірі 1053 грн. 19 коп. (в редакції заяви про зменшення позовних вимог) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню за прострочення повернення суми основного боргу у розмірі 102 грн. 77 коп. за період з 17.09.2015 по 16.03.2016 (в редакції заяви про зменшення позовних вимог).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.1 Договору № 131 про надання овердрафту від 12.08.2014 за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим договором) банк має право стягнути з позичальника пеню у розмірі, визначеному у п. 2.6 цього договору.

Відповідно до п. 2.6 Договору № 131 про надання овердрафту від 12.08.2014 пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором становить 0,03% за кожен день прострочки від простроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 пені у розмірі 102 грн. 77 коп. за прострочення повернення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 82, ст. 82-1, ст. 84, ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02156, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78; ідентифікаційний код: 09807862) заборгованість по кредиту у розмірі 1053 (одна тисяча п'ятдесят три) грн. 19 коп., пеню у розмірі 102 (сто дві) грн. 77 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 24.03.2016

Суддя І.М. Отрош