РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016Справа №910/16713/14

За позовом: приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА";

до: приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА";

про стягнення 9.572,14 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: не з'явилися;

відповідача: Пешков О.О. за довіреністю № 0115-176 від 11.12.2015.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" про стягнення 9.572,14 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно пошкодження транспортному засобу, який є предметом договору добровільного страхування, укладеного між позивачем і страхувальником. Позивачем на підставі вказаного договору було виплачено страхувальникові страхове відшкодування.

Позивач на підставі правил, встановлених ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, звернувся до відповідача, як до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність винної у скоєнні ДТП особи, із вимогою про виплату страхового відшкодування. Проте, вказана вимога відповідачем виконана частково, що й призвело до звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права та охоронюваного законом інтересу шляхом стягнення з відповідача невиплаченої частини страхового відшкодування в сумі 9.572,14 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.10.2015 у справі № 910/16713/14, яке частково змінене постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015, позов задоволено частково.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2016 вказані вище судові акти скасовано, а дану справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 17.02.2016 № 04-23/294 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/16713/14, за результатами якого зазначену справу передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.02.2016 суддею Балац С.В. справу № 910/16713/14 прийнято до свого провадження, її розгляд призначено на 21.03.2016.

В судовому засіданні 21.03.2016 судом оголошено перерву до 28.03.2016.

В судовому засіданні 21.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача по суті даного спору та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд,

В С Т А Н О В И В :

Між приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА", як страховиком, (далі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ БІЛГІ" (далі - страхувальник) укладено договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.01.2013 № 06/0663003/1005/13 (далі - Договір добровільного страхування).

Відповідно до предмету Договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме "VOLKSWAGEN PASSAT", із державним знаком АА4912ІР (далі - застрахований ТЗ).

13.11.2013 на вул. Овруцькій у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу «Опель», д.р.н. НОМЕР_1, яким керувала гр. ОСОБА_3

Факт ДТП підтверджується довідкою про ДТП № 9301462 (засвідчена копія наявна в матеріалах справи).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.12.2013 у справі № 761/30871/13-п встановлено, що ДТП трапилося внаслідок порушень Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 (далі - винна особа) у зв'язку з чим, вказану фізичну особу притягнуто до адміністративної відповідальності, на підставі ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок зазначеного вище ДТП застрахований ТЗ отримав механічні пошкодження.

Вартість відновлюваного ремонту автомобіля в результаті його пошкодження у вказаній вище ДТП визначено позивачем на підставі рахунку-фактури товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант-М Дніпровська набережна" від 19.11.2013 № С-4208395-1.

Виходячи з приписів ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

Позивач на підставі Договору добровільного страхування, з урахуванням рахунку-фактури товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант-М Дніпровська набережна" від 19.11.2013 № С-4208395-1, здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 43.911, 98 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.11.2013 № 0061165, засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи.

За правилами, встановленими ст. 27 Закону України "Про страхування " та ст. 993 ЦК України, позивач є саме тією особою, до якої перейшло право вимоги від відповідача страхового відшкодування, виплаченого страхувальникові на підставі Договору добровільного страхування.

Згідно інформації, наданої Моторним (транспортним) страховим бюро України, станом на момент виникнення ДТП, цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" (далі - відповідач), що підтверджується Полісом серії АС № 1608745 (далі - Договір обов'язкового страхування). Виходячи з Договору обов'язкового страхування, забезпеченим транспортним засобом є - "OPEL CORSA", із державним знаком НОМЕР_1, тобто той самий автомобіль, яким керувала винна у настанні ДТП особа, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 50.000,00 грн., а франшиза - 510,00 грн.

Так, позивач, з метою реалізації свого права, забезпеченого ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст. 993 ЦК України, звернувся до відповідача із претензією від 22.05.2014 № 03-17/5308 про відшкодування страхової виплати.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк виконання грошового зобов'язання страховика за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по виплаті особі страхового відшкодування, яка має право на отримання такого відшкодування, становить 90 днів з моменту отримання відповідної заяви.

Відповідачем перераховано позивачу частину страхового відшкодування у сумі 33.829, 84 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17762 від 30.07.2014, засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи, залишивши без задоволення вимоги позивача в іншій частині.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем його грошового зобов'язання за Договором обов'язкового страхування, відповідач, вимоги викладені в претензії задовольнив частково. Наведена обставина призвела до звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права та охоронюваного законом інтересу шляхом стягнення з відповідача невиплаченої частини страхового відшкодування в сумі 9.572,14 грн.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

У своєму відзиві відповідач наголошував на тому, що ним було виплачено позивачу 33.829, 84 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17762 від 30.07.2014, засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи, оскільки на його думку підлягає застосуванню коефіцієнт фізичного зносу, адже застрахований автомобіль раніше уже потрапляв у ДТП та ремонтувався.

Доводи відповідача про необхідність зменшення суми відшкодування на коефіцієнт фізичного зносу суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, нормою статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Проте здійснення позивачем виплати страхового відшкодування на користь страхувальника в сумі без врахування фізичного зносу не суперечить приписам статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки вказаний Закон не поширюється на правовідносини, що виникли за договором добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.01.2013 № 06/0663003/1005/13, а Закон України "Про страхування" відповідних застережень не містить. Адже з приписів вказаних норм Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що обов'язки, пов'язані з оцінкою шкоди, не стосуються позивача (страховика за договором добровільного страхування майна), дії якого не регулюються цим Законом, а тому в даному випадку відсутні правові підстави перекладати на позивача обов'язки відповідача, який є страховиком за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водночас зі змісту пункту 10 договору № 06/0663003/1005/13 від 16.01.2013 вбачається узгодження страховиком та страхувальником умов про визначення вартості відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу деталей, що не суперечить приписам статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

При цьому, як зазначив Вищий господарський суд України у постанові № 910/16713/14 від 11.02.2016, згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Також, відповідно до Довідки про ДТП № 9301462 внаслідок ДТП, яка сталася 13.11.2013 на вул. Овруцькій у м. Києві за участю застрахованого ТЗ та транспортного засобу «Опель», д.р.н. НОМЕР_1, яким керувала гр. ОСОБА_3, застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження бокової правої частини, а згідно документів наданих відповідачем раніше ремонтувалися деталі передньої лівої частини автомобіля.

Враховуючи вище наведене, судом не приймається до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи № 9456/15-54 від 09.06.2015, що міститься в матеріалах справи.

З урахуванням всіх фактичних обставин справи та в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 9.572,14 грн. підлягає задоволенню повністю, з огляду на таке: по-перше, наявність вини гр. ОСОБА_3 у вчиненні ДТП встановлено компетентним судом; по-друге, факт того, що цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована, станом на момент настання ДТП, відповідачем, що підтверджується полісом серії АС № 1608745; по-третє: розмір відновлювального ремонту підтверджується рахунком-фактурою товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант-М Дніпровська набережна" від 19.11.2013 № С-4208395-1; по-четверте, факт виплати позивачем страхувальникові страхового відшкодування підтверджується розрахунковим документом; по-п'яте, позивачем у розмірі позовної вимоги врахована франшиза, встановлена Договором обов'язкового страхування.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. При цьому, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32 літ. А; ідентифікаційний код 30859524) на користь приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА" (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25; ідентифікаційний код 23510137) страхове відшкодування в сумі 9.572 (дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят дві) грн 14 коп; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01 квітня 2016 року

Cуддя С.В. Балац