РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016 Справа №910/1256/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "АЕРОБУД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БАУГРУП ІНЖИНІРИНГ"

про стягнення 27000,00 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: Бояринцев Г.О. за довіреністю б/н від 01.02.2016

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство "АЕРОБУД" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БАУГРУП ІНЖИНІРИНГ" (відповідач) про стягнення 27000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного між сторонами у спрощений спосіб договору про надання послуг, позивач оплатив відповідачу послуги роботи трала згідно рахунку-фактури № МК-06/05 від 06.05.2015 в частині суми у розмірі 27000,00 грн., тоді як відповідач послуги роботи трала позивачу не надав, суму попередньої оплати не повернув.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2016 порушено провадження у справі № 910/1256/16 та призначено розгляд справи на 15.02.2016 о 12:40 год.

12.02.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 29.01.2016.

В судове засідання, призначене на 15.02.2016, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 15.02.2016, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 29.01.2016 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні, призначеному на 15.02.2016, судом перевірено виконання сторонами вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 29.01.2016 про порушення провадження у справі № 910/1256/16 та встановлено, що відповідач вимоги зазначеної ухвали не виконав.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 15.02.2016, надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Враховуючи нез'явлення представника відповідача в судове засідання, невиконання останнім вимог ухвали суду від 29.01.2016 та положення п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 15.02.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2016 відкладено розгляд справи на 14.03.2016 об 11:10 год.

В судове засідання, призначене на 14.03.2016, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 14.03.2016, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 29.01.2016 та від 15.02.2016 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 14.03.2016, надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Враховуючи нез'явлення представника відповідача в судове засідання, невиконання останнім вимог ухвал суду від 29.01.2016, від 15.02.2016 та положення п. 1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 14.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 відкладено розгляд справи на 28.03.2016 о 10:40 год.

В судове засідання, призначене на 28.03.2016, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 28.03.2016, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 29.01.2016, від 15.02.2016 та від 14.03.2016 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Так, ухвали Господарського суду міста Києва були надіслані відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві (04208, м. Київ, проспект Правди, буд. 104, офіс 17), яка відповідає адресі місцезнаходження останнього згідно наявних в матеріалах справи відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на час розгляду справи по суті. Втім, поштові відправлення з ухвалами Господарського суду міста Києва від 29.01.2016 та від 15.02.2016 було повернуто органами зв'язку до Господарського суду міста Києва з посиланням на вибуття адресата (довідка ф. 20).

З огляду на зазначене, судом враховані роз'яснення, надані Вищим господарським судом України в абз. 1, 3 п.п. 3.9.1 п. 3 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р.), згідно яких особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За наведених обставин вважається, що відповідач був повідомлений про час і місце розгляду судом справи № 910/1256/16.

Відповідно до абз. 1 підпункту 3.9.2 підпункту 3.9 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в даному судовому засіданні, судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 28.03.2016 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Представник позивача в судовому засіданні 28.03.2016 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 28.03.2016 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.05.2015 між Приватним акціонерним товариством "АЕРОБУД" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БАУГРУП ІНЖИНІРИНГ" (відповідач) було укладено правочин у спрощений спосіб, а саме: сторони узгодили надання відповідачем позивачу послуг роботи трала, відповідач виставив позивачу на оплату послуг рахунок-фактуру № МК-06/05 від 06.05.2015 на суму 54000,00 грн. (в т.ч. ПДВ), позивач здійснив оплату відповідачу 50% від вартості послуг згідно з платіжним дорученням № 3 302 від 06.05.2015 на суму 27000,00 грн., враховуючи при цьому домовленість сторін щодо здійснення часткової передоплати у розмірі 50% від вартості послуг до початку їх надання та оплати інших 50% вартості послуг - після фактичного виконання послуг, про що сторонами мав бути складений акт виконаних робіт (наданих послуг).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 вказаної статті ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Згідно ст. 181 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) допускається укладання господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

Отже, звертаючись з позовом до суду позивач вказав, що ним було здійснено 50% попередньої оплати послуг роботи трала у розмірі 27000,00 грн. згідно виставленого відповідачем рахунок-фактуру № МК-06/05 від 06.05.2015, тоді як відповідач не виконав свого зобов'язання щодо надання послуг роботи тралу.

Позивач також вказав, що неодноразово звертався до відповідача з претензіями № 351 від 02.06.2015, № 538 від 20.10.2015 про надання послуг роботи трала, зокрема, в останній із наведених претензій просив відповідача, у разі ненадання цих послуг в строк, встановлений у претензії, повернути на рахунок позивача до 02.11.2015 кошти за оплачені, але не отримані послуги у розмірі 27000,00 грн.

Позивач зазначив, що відповідач відповіді на претензії не надав, до надання послуг роботи трала не приступив, кошти попередньої оплати в розмірі 27000,00 грн. позивачу не повернув, у зв'язку з чим він звернувся з даним позовом до суду.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач в судові засідання не з'явився, належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог суду не надав та не надіслав.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

Зібрані у справі докази, а саме: виставлений відповідачем позивачу рахунок-фактура № МК-06/05 від 06.05.2015, а також платіжне доручення № 3 302 від 06.05.2015 про перерахування позивачем відповідачу згідно наведеного рахунка - фактури грошових коштів у сумі 27000,00 грн., свідчать про вчинення сторонами у спрощений спосіб правочину, який містить ознаки договору про надання послуг, що в свою чергу, свідчить про наявність між сторонами цивільних прав і обов'язків відповідно до ст. 11 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов'язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.

Частина 1 ст. 903 ЦК України встановлює обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених у договорі, якщо останнім передбачено надання такої послуги за плату.

Матеріалами справи, а саме: платіжним дорученням № 3 302 від 06.05.2015, підтверджується, що позивач здійснив попередню оплату за послуги роботи тралу в розмірі 27000,00 грн. згідно виставленого відповідачем рахунку - фактури № МК-06/05 від 06.05.2015.

Оскільки у рахунку - фактурі № МК-06/05 від 06.05.2015, який був оплачений позивачем в частині суми 27000,00 грн., строк надання послуг роботи трала визначений не був, враховуючи при цьому, що відповідач, який одержав суму попередньої оплати цих послуг в сумі 27000,00 грн., не приступив до їх надання позивачу, то суд дійшов висновку, що в даному випадку для визначення строку (терміну) виконання відповідачем обов'язку щодо надання спірних послуг слід застосовувати норми цивільного законодавства, зокрема, приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи, зокрема, фіскальним чеком № 4294 від 21.10.2015 та описом вкладення у цінний лист № 956 від 21.10.2015, підтверджується, що 21.10.2015 позивач направив відповідачу претензію № 538 від 20.10.2015 з вимогою про виконання у семиденний строк з моменту пред'явлення претензії та не пізніше 26.10.2015, зобов'язань щодо надання послуг роботи трала, а у випадку ненадання цих послуг в зазначений строк, просив повернути на рахунок позивача до 02.11.2015 грошові кошти (попередню оплату) за оплачені, але не отримані, послуги в сумі 27000,00 грн.

Згідно даних офіційного веб-сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (services.ukrposhta.com/barcodesingle/OperationList.aspx) судом встановлено, що претензія № 538 від 20.10.2015, направлена позивачем на адресу відповідача (04208, м. Київ, проспект Правди, буд. 104, офіс 17) цінним листом з описом вкладення, надійшла до поштового відділення за офіційним місцезнаходженням відповідача (Київ 208) 23.10.2015 та 23.11.2015 була повернута за зворотною адресою, у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до абз. 2 п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

При цьому суд також взяв до уваги роз'яснення, надані господарським судам у п. 3 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.04.2013 р. № 01-06/767/2013 "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ)", відповідно до яких ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу про виконання грошового зобов'язання (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа), не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Таким чином, враховуючи вищенаведені приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України та абз. 2 п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", суд вважає, що відповідач повинен був виконати зобов'язання з надання послуг роботи тралу у строк до 30.11.2015 (включно). В свою чергу, датою прострочення відповідачем спірного зобов'язання є 01.12.2015.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, останній не надав позивачу спірні послуги роботи трала ані у визначений вище строк, ані станом на час розгляду справи по суті.

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч. 3 ст. 612 ЦК України).

Отже, порушення відповідачем зобов'язання з надання послуг роботи тралу призвело до односторонньої відмови позивача від зобов'язання на підставі ст. 610-612 ЦК України, про що відповідач був повідомлений згідно претензії № 538 від 20.10.2015, яка також містила вимогу про повернення на рахунок позивача до 02.11.2015 грошових коштів (попередньої оплати) за оплачені, але не отримані, послуги роботи тралу у розмірі 27000,00 грн.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що станом на час вирішення справи по суті відповідач повернув позивачу здійснену останнім згідно рахунку - фактури № МК-06/05 від 06.05.2015 попередню оплату послуг роботи тралу в сумі 27000,00 грн.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 27000,00 грн. визнаються судом обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному розмірі.

Як визначено частиною 1 статті 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на повне задоволення позову, судовий збір в розмірі 1378,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БАУГРУП ІНЖИНІРИНГ" (04208, м. Київ, проспект Правди, буд. 104, офіс 17; ідентифікаційний код 35133817) на користь Приватного акціонерного товариства "АЕРОБУД" (03148, м. Київ, вул. Пшенична, буд. 4; ідентифікаційний код 21598792) 27000,00 грн. (двадцять сім тисяч гривень 00 коп.) попередньої оплати, 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.03.2016

Суддя Гумега О.В.