ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2016 р. Справа № 925/140/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представники позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 - за довіреностями, представник відповідача ОСОБА_3 - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес"

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 12 липня 2011 року,

ВСТАНОВИВ :

Приватним акціонерним товариством "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес" заявлено позов про:

- визнання незаконним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 19.01.2016 № 839/2-16;

- зобов'язання укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 12 липня 2011 року на 7 років (з урахуванням ч. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду землі").

Позов мотивований тим, що за місяць до закінчення строку договору оренди землі від 12 липня 2011 року, тобто в строк, встановлений Законом України "Про оренду землі", позивач звернувся до відповідача із клопотанням про поновлення договору оренди земельної ділянки від 25.11.2015, до якого відповідно до вимог названого закону додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі та копії інших документів, однак відповідач листом від 19.01.2016 відмовив позивачу у поновленні цього договору, і цю відмову позивач вважає незаконною.

У відзиві на позовну заяву (а. с. 44 - 49) відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у звязку з тим, що порушуючи вимоги закону і договору оренди землі, позивач не звертався до відповідача до 30.09.2015 про поновлення Договору на новий строк; відповідач листом від 19.01.2016 заперечив проти поновлення договору та направив своє рішення позивачу у письмовій формі. Отже відповідно до Закону позивач втратив переважне право на поновлення договору. Підставою відмови у поновленні Договору на новий строк є порушення позивачем вимог статей 15 і 33 Закону "Про оренду землі" та статті 18 Закону України "Про оцінку земель". Відповідно до статті 33 ЗУ "Про оренду землі" реалізація поновлення договору оренди землі може бути здійснена лише за наявності волевиявлення сторін шляхом укладення додаткової угоди сторін, що відповідає приписам статей 319, 626, 627 ЦК України, а такого волевиявлення відповідача не було. Необхідність зазначення відомостей щодо кадастрового номеру земельної ділянки визначена законом та судовою практикою. Відповідач вважає, що позовні вимоги позивача не можуть бути прийняті, оскільки вони повністю суперечать вимогам законодавства, не підтверджені доказами, спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на Законі.

У судовому засіданні 22 березня 2016 року оголошувалася перерва до 31 березня 2016 року відповідно до статті 77 ГПК України.

30 березня 2016 року до справи надійшла Заява позивача про уточнення позовних вимог, в якій позивач пояснив, що ознайомившись із відзивом представника відповідача, позивач просить уточнити позовні вимоги позивача, а саме: - визнати незаконним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 19.01.2016 № 839/2-16; визнати додаткову угоду до договору оренди землі від 12 липня 2011 року укладеною в редакції, що направлялась на адресу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

У судовому засіданні 31.03.2016 представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що заява подана позивачем в порядку статті 22 ГПК України та нею позивач фактично змінює предмет позову в пункті 2 позовної заяви.

Суд відмовив позивачу у прийнятті до розгляду Заяви про уточнення позовних вимог, виходячи з того, що Заява позивача про уточнення позовних вимог за своїм змістом дійсно є зміною предмету позову, однак відповідно до припису статті 22 ГПК України позивач може змінити предмет чи підставу позову лише до початку розгляду спору по суті, а у даній справі розгляд спору по суті було розпочато в судовому засіданні 22 березня 2016 року, про що головуючим було оголошено у судовому засіданні та про це зазначено в протоколі судового засідання за 22.03.2016. Оскільки позивач не відмовився від позовних вимог, викладених у позовній заяві від 12.02.2016, тому судом розглядається позов у раніше поданій редакції.

До початку судового засідання 31.03.2016 до справи надійшов від відповідача відзив (додатково, в порядку статті 59 ГПК України), в якому відповідач повідомив про допущені численні порушення вимог земельного законодавства при наданні і використанні вказаної позивачем земельної ділянки, які фактично унеможливлюють поновлення Договору на новий термін.

У судовому засіданні:

представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, повністю заперечили проти доводів відповідача, вважаючи, що орендар не може нести відповідальність за недоліки, допущені державними органами, позивач повідомив відповідачу про намір поновити договір оренди землі в місячний строк, як це вимагається законом, а відповідач порушив закон та надіслав своє рішення від 19.01.2016 через 1, 5 місяці;

представник відповідача повністю заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов та у додатковому відзиві, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні 31.03.2016 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення і доводи представників сторін у судовому засіданні, суд встановив таке.

Золотоніська районна державна адміністрація (як Орендодавець) та відкрите акціонерне товариство "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі "Прогрес" (Орендар), правонаступником якого є приватне акціонерне товариство "Науково-виробниче об'єднання по племінній справі і прогресивних технологіях в тваринництві "Прогрес" (позивач у справі) уклали договір оренди землі від 12 липня 2011 року, далі - Договір, за умовами якого Орендодавець на підставі ч. 3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", розпорядження Золотоніської РДА від 15 червня 2011 року за № 253, поновляє, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Новодмитрівської сільської ради за межами населеного пункту (п. 1 Договору).

Даний Договір зареєстрований у міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Золотоноша та Золотоніському районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2012 року за № 04614.

Пунктом 2 Договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 104,1646 га ріллі, за рахунок земель державної власності (резервного фонду).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки (з урахуванням коефіцієнта індексації 3.2) складає 1736637,0 грн. (п. 4 Договору).

В пункті 7 Договору вказано, що договір укладено терміном 5 років з 01.01.2011 по 31.12.2015 (з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

26.11.2015 позивач надіслав на адресу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області клопотання про поновлення договору оренди земельної ділянки (лист - повідомлення) від 25.11.2015 за вих. № 186 з проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 12 липня 2011 року та копії інших документів.

29.12.2015 позивач надіслав відповідачу лист за вих. № 202 з проханням повідомити про необхідність замовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок загальною площею 104,1646 га та замовлення технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Листом від 19.01.2016 за вих. № 839/2-16 за підписом в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Черкаській області ОСОБА_4 відповідач повідомив, що позивачем не дотримано вимоги статей 15, 33 Закону України "Про оренду землі" та ст. 18 Закону України "Про оцінку земель", тому позитивне вирішення порушеного питання не є можливим та заперечив проти поновлення договору оренди землі від 12.07.2011 і вимагав повернення орендодавцеві земельної ділянки.

У звязку з відмовою відповідачем у поновленні договору оренди землі та підписанні додаткової угоди до договору позивач звернувся з даним позовом до господарського суду.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним Кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об'єктом оренди є земельна ділянка.

Згідно частини 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі" орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

В пункті 7 Договору оренди землі вказано, що договір укладено на 5 років з 01.01.2011 по 31.12.2015. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Враховуючи, що відповідно до пункту 7 Договору оренди землі від 12.07.2011 його дія закінчилася 31.12.2015, таке повідомлення позивач мав надіслати чи вручити відповідачу не пізніше 02.10.2015, однак у встановлений Договором строк позивач таке повідомлення відповідачу не надіслав, чим порушив вимогу частини 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та пункту 7 Договору.

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області листом від 19.01.2016 на вказане клопотання позивача повідомило про недотримання позивачем вимог статей 15, 33 Закону України "Про оренду землі", статті 18 Закону України "Про оцінку земель" та заперечило проти поновлення договору оренди землі від 12.07.2011. Цей лист був отриманий позивачем 27.01.2016.

Тобто, лист відповідача від 19.01.2016 про неможливість поновлення Договору оренди землі від 12.07.2011 на новий строк був виданий в установлений законом місячний строк від дня закінчення строку дії цього договору.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI, який набрав чинності з 12.03.2011, містить такі положення:

По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Із змісту вказаної статті вбачається, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" передбачає два випадки поновлення договору оренди землі: перший випадок передбачений частинами 1 - 5 цієї статті щодо порядку реалізації орендарем свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк; та другий випадок передбачений частиною шостою цієї статті для застосування у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Ці два випадки поновлення договору оренди землі на новий строк застосовуються самостійно у залежності від конкретних обставин.

Такого висновку щодо застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14.

В цій постанові Верховного Суду України вказано, що виходячи із приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Таким чином, згідно із частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Також в названій постанові ВСУ вказано, що частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач у встановлений Договором строк (до 02 жовтня 2015 року) не надіслав відповідачу повідомлення про намір поновити Договір на новий строк, тобто позивач не дотримався порядку реалізації орендарем свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк (про що вказав Верховний суд України у названій вище постанові). Відповідач же дотримався вимоги статті 33 Закону України "Про оренду землі" та в місячний строк після закінчення строку договору повідомив позивачу про заперечення проти поновлення договору оренди землі від 12.07.2011.

Отже, позивач втратив переважне право на поновлення Договору оренди землі від 12.07.2011 на новий строк.

Суд вважає доводи позивача в цій частині безпідставними та такими, що суперечать приписам Закону, оскільки в частині другій статті 33 ЗУ "Про оренду землі" вказано про обов'язок орендаря, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. В пункті 7 Договору сторони передбачили обов'язок орендаря повідомити письмово орендодавця про намір продовжити дію договору оренди землі не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору. Отже, в силу Закону та відповідно до умови Договору позивач повинен був надіслати повідомлення відповідачу в строк, встановлений Договором , тобто не пізніше 02.10.2015.

Підстави для визнання рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 19.01.2016 № 839/2-16 позивачем не названі, тому така вимога позивача не підлягає задоволенню.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Позивач у своєму позові просить зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 12 липня 2011 року на 7 років. Однак така умова відрізняється від умови пункту 7 Договору, за якою сторони домовились про укладення Договору на 5 років. Отже це зовсім інша умова і розглядати її керуючись приписами статті 33 Закону України "Про оренду землі" неможливо.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні і у позові необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 49 ГПК України понесені позивачем витрати на сплату судового збору повністю покладаються на позивача і йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 04.04.2016.

Суддя А.Д. Пащенко