ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р.Справа № 922/340/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Комунального підприємтсва "Харківводоканал", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 281 561,87 грн
за участю представників сторін:

представник позивача - ОСОБА_1, довіреність №01-42/юр/3140 від 10.08.2015 р.;

представник відповідача - ОСОБА_2, довіреність №140/810/15 від 20.07.2015 р.;

представник відповідача - ОСОБА_3, довіреність №196/810/15 від 19.11.2015.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерна компанія "Харківобленерго", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Комунального підприємства "Харківводоканал" в якій просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача 281 561,87 грн., що складаються з пені в сумі 265251,00 грн. та 3% річних у сумі 16 310,87 грн. Також до стягнення заявлені понесені позивачем судові витрати по веденню даної справи.

Свої позовні вимоги обґрунтовує порушенням відповідачем п. 6.1.2 договору оренди №5/01/12 від 01.12.2006 р. в редакції додаткової угоди від 31.10.2010 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 лютого 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/340/16 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 25 лютого 2016 року.

В судових засіданнях 25.02.2016 р., 10.03.2016 р., 22.03.2016 р. оголошувалась перерва до 10.03.2016 р., 22.03.2016 р., 29.03.2016 р.

29 березня 2016 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшло доповнення до клопотання про зменшення розміру пені (вх. №10502), в якому зазначив, що КП "Харківводоканал" є єдиним підприємством з централізованого постачання м. Харкова та 52 населених пунктів Харківської області, як об'єкт життєзабезпечення та стратегічного призначення, який забезпечує безперервний цикл водопостачання міста. Підприємство має суттєвий дефіцит обігових коштів, населення, внаслідок низької платоспроможності, збільшило свій борг перед підприємством до 300 млн. грн. Відповідно до умов діючого законодавства України, таким боржникам, як населення, не можливо нараховувати штрафні санкції, а інших джерел, за рахунок яких можливо було провести розрахунок, у комунального підприємства не існує.

В судовому засіданні 29.03.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача проти позову заперечували та просили суд зменшити розмір стягуваної пені на 90%. Також, в судовому засіданні від представника відповідача надійшла заява (вх. №10504), в якій просить суд залишити без розгляду заяву відповідача про надання розстрочки по справі №922/340/16.

Присутні у судовому засіданні представники сторін пояснили, що ними надані всі необхідні для розгляду справи письмові докази та вважають за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні.

За висновками суду, в матеріалах справи № 922/340/16 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору під час нового розгляду та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

Між Акціонерна компанія "Харківобленерго" (Орендодавець) та Комунальним підприємством "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" (правонаступником якого є Комунальне підприємство "Харківводоканал", Орендар) був укладений Договір оренди №5/01/12 від 01 грудня 2006 року (надалі - Догові оренди), відповідно до предмету якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове користування підстанції:

- 110/10 кВ "III підйом", Лозівський район, с. Трійчате;

- 110/10 кВ "Краснопавлівка", Лозівський район, с. Краснопавлівка;

- 110/10 кВ "Єлізаветівка", Лозівський район, с. Єлізаветівка;

- 35/6 кВ "Водозабір", Харківський район, с. Пісочин;

- 110/35/6 кВ "Кочеток", Чугуївський район, с. Кочеток;

- 110/35/6 кВ "Рогань", Чугуївський район, с. Рогань,

названі у подальшому об'єкти, що орендуються.

Відповідно до п. 1.3 Договору оренди вартість об'єктів, що орендуються, визначена на підставі експертної оцінки і становить 8 429 430,00 грн.

Згідно з п. 3.1 вказаного Договору оренди, приймання-передача об'єктів, що орендується, здійснюється двосторонньою комісією, що складається із представників сторін.

Пунктом 3.4 Договору оренди сторони визначили, що при передачі об'єктів, що орендуються, складається акт приймання-передачі, який підписується членами двосторонньої комісії.

Відповідно до розділу 4.1 зазначеного договору строк оренди складає одинадцять місяців з 01.12.2006 р. по 31.10.2007 р. В разі відсутності письмового попередження будь-якої із сторін про припинення дії договору за один місяць до закінчення строку оренди, цей договір вважатиметься продовженим на той же строк.

Згідно з п. 5.1 цього ж Договору орендна плата сплачується орендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця не пізніше 15 числа кожного місяця, що настає за розрахунковим, на підставі наданого рахунку.

Пунктом 6.1.3 Договору оренди сторони визначили, що орендар зобовязується до восьмого числа кожного місяця направляти свого уповноваженого представника до бухгалтерії орендодавця для отримання рахунку про оплату за цим договором.

Також, орендар зобовязався своєчасно здійснювати орендні платежі згідно з п.п. 5.1 - 5.3 цього договору (п. Відповідно до п. 6.1.2 договору оренди).

Відповідно до пункту 9.2.2 Договору оренди за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором орендар несе таку відповідальність: в разі несвоєчасної сплати орендних платежів, орендар сплачує орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту сплати.

Позивач повністю виконав свої зобовязання по договору оренди, передавши орендарю об'єкти, що орендуються.

Факт передачі орендарю об'єктів, що орендуються, підтверджується копіями актів приймання-передачі в орендне користування майна ПС 110/10 кВ "III підйом" від 01.12.2006 р., ПС 110/10 кВ "Краснопавлівка" від 01.12.2006 р., ПС 110/10 кВ "Єлізаветівка" від 01.12.2006 р., ПС 35/6 кВ "Водозабір" від 01.12.2006 р., ПС 110/35/6 кВ "Кочеток" від 01.12.2006 р. та копією акту приймання-передачі в орендне користування майна ПС 110/35/6 кВ "Рогань" від 01.12.2006 р., підписаними уповноваженими представниками орендаря та орендодавця без зауважень та скріплені печатками.

31.01.2010 р. між позивачем (орендодавець) та Комунальним підприємством "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" (орендар) була укладена додаткова угода №6 до договору, згідно якої п. 5.1 договору був викладений у наступній редакції: орендна плата сплачується орендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця не пізніше 25 числа кожного місяця, що настає за розрахунковим, на підставі наданого рахунку.

29.09.2011 р. між позивачем (орендодавець), Комунальним підприємством "Виробничо-технологічне підприємство "Вода" (орендар) та Комунальним підприємством Каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" (названий у подальшому орендар) була укладена додаткова угода №10 до договору оренди №5/01/12 від 01.12.2006 р., відповідно до п. 1 якої сторони цієї угоди, на підставі рішення Харківської міської ради 4 сесії 6 скликання №132/11 від 12.01.2011 р., змінили преамбулу договору оренди, згідно пункту 2 даної угоди КП КГ Харківкомуночиствод прийняв на себе всі права та зобов'язання орендаря (КП ВТП Вода) за договором оренди №5/01/12 від 01.12.2006 р. на весь період його дії та у розділі 14 юридичні адреси, банківські реквізити і підписи сторін замінили банківські реквізити та юридичну адресу орендаря.

Також, в цій угоді, п. 4.1 розділу 4 строк оренди доповнено абзацом такого змісту: строк дії договору оренди продовжити з 01.10.2011 р. до 01.11.2011 р.

Пунктом 5 зазначеної угоди її сторони визначили, що всі інші умови договору №5/01/12 від 01.12.2006 р., що не змінюються цією додатковою угодою, залишаються без змін і є обовязковими для виконання обома сторонами.

Відповідно до пункту 1 рішення 12 сесії 6 скликання Харківської міської ради №577/11 від 23.12.2011 р. було вирішено перейменувати комунальне підприємство каналізаційного господарства Харківкомуночиствод на комунальне підприємство Харківводоканал (надалі - відповідач).

Згідно з додатковими угодами №50 від 29.04.2015 р., №51 від 29.05.2015 р., №52 від 29.06.2015 р., №53 від 21.07.2015 р., №54 від 28.08.2015 р., №55 від 29.08.2015 р., №56 від 30.10.2015 р. та №57 від 27.11.2015 р. до договору оренди №5/01/12 від 01.12.2006 р., укладеними між позивачем та відповідачем, строк дії договору оренди подовжено до 31.12.2015 р.

Як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов'язання за вищевказаним договором щодо оплати виставлених позивачем рахунків-фактур за період з травня 2015 р. по жовтень 2015 р. виконував з порушенням строку, встановленого договором. оренди.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що рахунок за травень 2015 р. на суму 390 308,02 грн. (строк оплати до 25.06.2015 р.) сплачений відповідачем 12.11.2015 р. в сумі 168778,89 грн. та 13.11.2015 р. в сумі 221 529,13 грн.

Рахунок за червень 2015 р. в сумі 398 809,41 грн. (строк оплати до 25.07.2015р.) сплачений відповідачем - 19.11.2015 р. в сумі 232 947,94 грн. та 20.11.2015 р. в сумі 165 861,47 грн.

Рахунок за липень 2015 р. в сумі 409 509,68 грн. (строк оплати до 25.08.2015 р.) сплачений відповідачем - 30.11.2015 р. в сумі 78 515,32 грн., 01.12.2015 р. в сумі 312994,36 грн. та 21.12.2015 р. в сумі 9 000,00 грн.

Рахунок за серпень 2015 р. в сумі 409 509,68 грн. (строк оплати до 25.09.2015р.) сплачений відповідачем - 08.12.2015 р. в сумі 218 114,26 грн. та 09.12.2015 р. в сумі 182395,42 грн.

Рахунок за вересень 2015 р. в сумі 400 509,68 грн. (строк оплати до 25.10.2015 року) сплачений відповідачем - 14.12.2015 р. в сумі 240 494,50 грн. та 15.12.2015 р. в сумі 160 015,18 грн.

Рахунок за жовтень 2015 р. в сумі 409 766,73 грн. (строк оплати до 25.11.2015 року) сплачений відповідачем - 18.12.2015 р. в сумі 284 322,87 грн. та 21.12.2015 р. в сумі 125 443,86 грн.

Враховуючи вищенаведене, позивачем наголошено, що у відповідності до умов п. 9.2.2. Договору оренди сторони встановили, що нарахування пені відбувається за кожен день прострочення заборгованості до моменту оплати, на підставі чого, відповідачу нарахована пеня за період з червня 2015 року по грудень 2015 року в сумі 265 251,00 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Встановлені по справі обставини підтверджують належне виконання позивачем умов договору оренди.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, відповідач свої зобов'язання за договором оренди №5/01/12 від 01 грудня 2006 року щодо оплати виставлених позивачем рахунків-фактур виконував з порушенням строку, встановленого пунктом 5.1. спірного договору.

Згідно з вимогами частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи викладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання за Договором оренди №5/01/12 від 01 грудня 2006 року.

Відповідно до п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За правилами ст. 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

В силу дії ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 9.2.2 договору оренди №5/01/12 від 01.12.2006 р. за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором орендар несе таку відповідальність: в разі несвоєчасної сплати орендних платежів, орендар сплачує орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту сплати.

Отже, умовами договору сторони передбачили строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, який відповідає вимогам частини шостої статті 232 Господарського кодексу України.

Перевіривши надані позивачем нарахування пені в розмірі 265 251,00 грн., суд приходить до висновку, що даний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, нарахований вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та законними.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши надані позивачем нарахування 3% річних в розмірі 16 310,87 грн. суд приходить до висновку, що даний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, нарахований вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, а згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право господарського суду у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання передбачено п. 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 21.11.2011 № 01-06/1623/2011 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм процесуального права" відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У наведеній нормі йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені).

Крім того, зазначена норма ГПК України може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою матеріального права, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме ч. 3 ст. 551 ЦК України і ст. 233 ГК України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав, їх розмір не може бути зменшено судом.

З наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд приймає до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про надання відстрочки.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України) суд, об'єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов'язання, враховуючи фактичні обставини справи, а саме:

- відповідач є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів у тому числі населення та державних органів у централізованому водопостачанню м. Харкова та 52 населених пунктів Харківської області. Підприємство не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому здійснює водопостачання та водовідведення по вартості нижчої її собівартості;

- на підприємстві склалась дуже складна економічна ситуація, яка виникла у зв'язку зі збитковістю послуг з водопостачання та водовідведення, тарифи на них покривали лише частину витрат на їх виробництво;

- однією з причин тяжкого економічного стану відповідача є дефіцит коштів, пов'язаний з хронічними неплатежами, в основному, з боку населення за спожиті послуги, так борги населення за комунальні послуги досягли 300 млн. грн., крім того суд погоджується з тим фактом, що заборгованість населення перед відповідачем виникла по деяким підставам, що не залежать від волі відповідача, зокрема суд бере до уваги, що норми діючих на цей час законів (мається на увазі ч. 7 ст. 52 ЗУ Про виконавче провадження) захищають споживачів (фізичних осіб) від примусового стягнення, у тому числі від стягнення заборгованості за комунальні послуги, однак не передбачають у даному випадку компенсації надавачам комунальних послуг, що веде до прямих збитків комунальних підприємств, до яких відноситься відповідач;

- субвенції, які надаються Державою, не мають постійного чинного правового механізму з компенсації витрат з різниці в тарифах на водопостачання та водовідведення, тому виплата такої компенсації та строки виплати у повній мірі залежать від своєчасного внесення законодавчим органом таких витрат до Закону України "Про державний бюджет на кожний рік"; від фінансування в даному бюджетному році у повному обсязі цих витрат згідно з витратами, передбаченими Закону України "Про державний бюджет"; від строку виконання виконавчими органами влади обов'язків по перерахуванню закладених витрат бюджету у вигляді субвенцій до отримувачів;

- тяжкий фінансовий стан відповідача підтверджується як фінансовими документами наданими відповідачем до суду (баланси, фінансові звіти);

- сума штрафних санкцій є надмірно великою, а стягнуті судом суми 3 % річних та залишок пені мають компенсувати всі негативні наслідки затримки розрахунку з боку відповідача.

Таким чином, суд враховуючі ті факти, що не своєчасна оплата платежів відповідачем об'єктивно виникла не з його вини, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів та не покриття тарифами собівартості наданих послуг, - задовольняє клопотання відповідача та зменшує розмір пені на 90% до 26 252,10 грн.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Акціонерної компанії "Харківобленерго" підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями статями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківводоканал" (61013, м . Харків, вул. Шевченка, буд. 2, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149, ) пеню в розмірі 26 252 (двадцять шість тисяч двісті п'ятдесят двi) грн. 10 коп., 3% річних у сумі 16 310 (шістнадцять тисяч триста десять) грн. 87 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 223 (чотири тисячi двісті двадцять три) грн. 43 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені в розмірі 238 725,90 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_4

справа №922/340/16