номер провадження справи 14/14/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016 Справа № 908/618/16

Суддя господарського суду Запорізької області Сушко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (адреса 69063 м. Запоріжжя, вул. Артема, б. 37-В)

до відповідача ОСОБА_1 (фермерського) господарства «Лакшмі» (адреса 71740 с. Жовтневе Токмацького району Запорізької області, вул. Котляревського, б. 56/8)

про стягнення заборгованості

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №11 від 10.03.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_3 голова СФГ «Лакшмі».

Суть спору:

03 березня 2016 року Позивач Український державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Відповідача ОСОБА_1 (фермерського) господарства «Лакшмі» про стягнення заборгованості.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.03.2016р. порушено провадження у справі №908/618/16, судове засідання призначено на 22.03.2016р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

17.03.2016р. на адресу суду від Українського державного фонду підтримки фермерських господарств надійшла заява про уточнення позовних вимог, яка не суперечить вимогам ст.. 22 ГПК України, судом приймається до розгляду, розглядаються позовні вимоги Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в редакції уточненого позову.

В судовому засіданні 22.03.2016р. розгляд справи закінчено, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду, представників Сторін повідомлено про дату виготовлення повного тексту рішення.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що між Запорізьким відділенням Укрдержфонду та СФГ «Лакшмі» був укладений Договір №30 від 27.12.2010р. про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству на суму 100 000,00 грн. На виконання умов Договору Позивач перерахував Відповідачеві фінансову підтримку в розмірі 100 00,00 грн. чим виконав в повному обсязі свої зобовязання за Договором. Відповідно до умов Договору Відповідач зобовязався повернути Позивачу суму фінансової підтримки в розмірі 20 000,00 грн. в строк до 31.12.2014р. та в розмірі 80 000,00 в строк до 31.12.2015р. Однак, Відповідач повернув Позивачу 08.02.2012р. лише 20 000,00 грн. Таким чином, станом на 29.02.2016р. заборгованість по фінансовій підтримці, яку повинен повернути Відповідач становить 80 000,00 грн. Також зазначив, що Відповідачем порушено строк внесення оплати, отже крім основної заборгованості, відповідно до діючого законодавства України та умов Договору у Позивача виникає право на стягнення з Відповідача пені.

З огляду на зазначені обставини, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.03.2016р., Позивач просить стягнути з СФГ «Лакшмі» на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств основний борг в сумі 80 000,00 грн., пеню в сумі 5 786,30 грн., та судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1 586,79 грн..

Відповідач заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі про що зазначив у відзиві на позовну заяву, який подано до суду 21.03.2016р. Також у відзиві на позов міститься клопотання про відстрочку виконання рішення суду до 01.11.2016р., яке обґрунтовано наступним. У 2013-2014 роках посуха знищила майже весь врожай. Всі отримані кошти були вкладені в підготовку землі під майбутній врожай 2016 року. Збір врожаю озимої пшениці та ячменю 2016 року планується в період липня-серпня поточного року з реалізацією продукції в жовтні 2016 року.

У судовому засіданні 22.03.2016р. представник Позивача проти задоволення клопотання Позивача про відстрочку виконання рішення не заперечив.

За клопотанням представників Сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

27.12.2010р. між Запорізьким відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та СФГ «Лакшмі» укладено Договір №30 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству (далі за текстом Договір).

За умовами п. 1.1. Договору Запорізьке відділення зобовязалося надати фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі селянському (фермерському) господарству «Лакшмі» в сумі 100 000,00 грн., а фермерське господарство зобовязалося використати її за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку (допомогу) у визначений даним договором строк.

Згідно 3.4.2. Договору Фермерське господарство зобовязалося повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі Запорізькому відділенню згідно з встановленим графіком: до 31 грудня 2012 року в сумі 20 000,00 грн., до 31 грудня 2015 року в сумі 80 000,00 грн.

Пунктом 4.1. Договору Сторони узгодили, що фінансова підтримка (допомога) надасться СФГ «Лакшмі» терміном до 31 грудня 2015 року.

За умовами п. 4.2. Договору фінансова підтримка (допомога) повертається фермерським господарством згідно з встановленим графіком (п. 3.4.2).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін. Договір діє до повного повернення фермерським господарством коштів фінансової підтримки (допомоги) та повного виконання ним будь-яких інших грошових зобов'язань, передбачених цим договором (п.п. 7.1., 7.2. Договору).

Як свідчить платіжне доручення №22 від 27.12.2010р. на суму 100 000,00 грн., Позивач свої зобовязання за Договором щодо надання СФГ «Лакшмі» фінансової допомоги, виконав в повному обсязі перерахувавши Відповідачеві грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн.

При цьому, Відповідач в порушення умов Договору, зобовязання щодо своєчасного повернення грошових коштів виконав не в повному обсязі, сплативши лише 20 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 09.02.20102р.

Таким чином, судом встановлено, що час судового розгляду справи заборгованість СФГ «Лакшмі» перед Український державний фонду підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств за Договором становить 80 000,00 грн.

На підтвердження існування заборгованості Відповідача перед Позивачем між Сторонами складено Акт звірки взаємних розрахунків від 29.02.2016р., відповідно до якого заборгованість складає 80 000,00 грн. Акт підписаний уповноваженими представниками Сторін та скріплений печатками Підприємств.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Свої зобов'язання за Договором Позивач виконав належним чином, зокрема, надав Відповідачеві фінансову допомогу в сумі 100 000,00 грн., в той час як Відповідач взяте на себе зобов'язання по поверненню наданих коштів виконав не в повному обсязі.

За таких обставин, вимога Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств про стягнення з СФГ «Лакшмі» основного боргу в розмірі 80 000,00 грн. підлягає задоволенню.

Крім того, Позивач, посилаючись на прострочення виконання Відповідачем зобовязання за Договором, просить стягнути з останнього 5 786,30 грн. пені.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

За умовами п. 5.2. Договору, за несвоєчасне повернення коштів фінансової підтримки (допомоги) фермерське господарство зобовязано сплатити Запорізькому відділенню пеню за весь час прострочення, яка обчислюється від суми простроченого платежу, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» правильність нарахування пені, судом встановлено, що стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає 5 770,50 грн. пені.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, Позивачем надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог.

При цьому, Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі.

За викладених обставин, позовні вимоги Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств про стягнення з ОСОБА_1 (фермерського) господарства «Лакшмі» на свою користь 80 000,00 грн. основної заборгованості та 5 786,30 грн. пені підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, Позивачем заявлено клопотання про відстрочку виконання рішення суду до 01.11.2016р.

Відповідно до частини першої статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п.7.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочкою є відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення (7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

З аналізу наведених положень, які регламентують питання можливості надання відстрочки виконання рішення суду, випливає, що законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, при цьому господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку відстрочки.

Наявні матеріали свідчать, що основним видом діяльності СФГ «Лакшмі» є виробництво, переробка, зберігання та продаж сільськогосподарської продукції, основний збір і реалізація якої здійснюється наприкінці поточного року. Таким чином, негайне примусове виконання рішення суду про стягнення з СФГ «Лакшмі» заборгованості може призвести до блокування діяльності фермерського господарства, а тому є підстави вважати, що існують об'єктивні та непереборні обставини, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Одночасно суд враховує позицію Позивача, який не заперечує проти відстрочки виконання рішення строком до 01.11.2016р.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України господарський суд Запорізької області, -

ВИРІШИВ:

Позов Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до ОСОБА_1 (фермерського) господарства «Лакшмі» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (фермерського) господарства «Лакшмі» (71740 с. Жовтневе Токмацького району Запорізької області, вул. Котляревського, 56/8, ) на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (69063 м. Запоріжжя, вул. Артема, б. 37-В, ) 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. заборгованості, 5 770 (пять тисяч сімсот сімдесят) грн. 50 коп. пені, 1 586 (одну тисячу пятсот вісімдесят шість) грн. 49 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відстрочити виконання рішення суду до 01.11.2016 року.

Суддя Л.М. Сушко

Рішення оформлено та підписано відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України 23.03.2016 року.