КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р. Справа№ 910/19444/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Бриль П.О., дов. від 04.01.2016 №02-Д,

від відповідача Штурма А.В., директор

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт плюс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2015 (підписане 14.10.2015)

у справі №910/19444/15 (суддя Балац С.В.)

за позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт плюс»

про стягнення 19 087,10 грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі - позивач, або КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт плюс» (далі - відповідач, або ТОВ «Євростандарт плюс») про стягнення 102 644,85 грн основного боргу, 10 023,56 грн інфляційних втрат та 2 776,60 грн 3% річних.

04.09.2015 позивач подав заяву від 28.08.2015 №2518, в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК Україн), про зменшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача заборгованість за період з 14.02.2014 по 18.07.2014 в сумі 19 087,10 грн, яка складається з: основної заборгованості в сумі 18 438,12 грн, 3% річних в сумі 139,23 грн та інфляційних втрат в сумі 509,75 грн.

Місцевим господарським судом вказана вище заява позивача прийнята до розгляду, виходячи з якої й вирішувався судовий спір.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2015 у справі №910/19444/15 позов задоволено повністю.

Стягнуто з відповідача на користь позивача основну заборгованість в сумі 18 438, 12 грн, 3% річних в сумі 139,23 грн, інфляційні втрати в сумі 509,75 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи доведений факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань по оплаті наданих позивачем за договором про нарахування та збір платежів з власників (орендарів) за спожиті комунальні послуги на користь їх виробників послуг у сумі 18 438,12 грн. В частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд визнав наведені позивачем розрахунки арифметично вірними на заявлену до стягнення суму.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2015 скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення платіжних доручень для оплати комунальних послуг на адресу ТОВ «Євростандарт плюс», а тому строк оплати платежів за договором від 04.12.2009 №28/К про нарахування та збір платежів з власників (орендарів) за спожиті комунальні послуги на користь їх виробників не настав. Крім того, за твердженнями апелянта, всі системи та мережі теплопостачання були відрізані від приміщення відповідача і він не споживав послуги теплопостачання та не повинен за них сплачувати.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 №09-52/61/16 «Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ» відповідно до абзацу 1 підпункту 2.3.50, пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/19444/14 у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Синиці О.Ф. на лікарняному.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2016, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт плюс» у справі № 910/19444/15 призначено судді-доповідачу Рябусі В.І., склад колегії суддів: Рябуха В.І. - головуючий суддя, судді Калатай Н.Ф., Ропій Л. М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2016 вказаною вище колегією суддів прийнято апеляційну скаргу до свого провадження, розгляд скарги призначено на 17.02.2016.

Доказом належного повідомлення сторін про час і місце розгляду апеляційної скарги є повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвали суду від 28.01.2016) позивачу та відповідачу - 01.02.2016, долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2016 відкладено розгляд апеляційної скарги на 23.03.2016.

29.02.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду позивач подав відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 23.03.2016 представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2015 скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Модекс» (продавець) та Товариством з обмеженоню відповідальністю «Євростандар плюс» (покупець) укладено договір №1749 купівлі-продажу нежилих приміщень, відповідно до п.1 якого продавець передає у власність покупцю, а покупець приймає належні продавцю на праві приватної власності нежилі приміщення з №1 по №14 (групи приміщень №160), загальною площею 288,10 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, будинок 1, літера «А» та зобов'язується сплатити за них грошову суму, вказану в п.3 цього договору.

04.12.2009 між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, в особі директора Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Лук'янівка» Шевченківської районної у м. Києві ради (сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євростандарт плюс» (сторона 2) укладено договір №28/К про нарахування та збір платежів з власників (орендарів) за спожиті комунальні послуги на користь їх виробників (далі - договір), за умовами якого сторона 1 здійснює нарахування та збір платежів на користь виробників послуг за спожиті стороною 2 комунальні послуги (теплова енергія, холодне водопостачання, водовідведення, тощо) в наданих обсягах.

Сторона 2 користується приміщенням (и) загальною площею 288,10 м, яке розміщене на першому поверсі будівлі, та використовується на момент укладання договору під офіс, на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, реєстровий від 23.11.2009 №8889-П.

Відповідно до п.2.1.2 договору сторона 1 зобов'язується в 3-х денний термін, з моменту надходження від виробників послуг розрахунків, надати власнику або орендарю платіжне доручення (квитанцію) про суму сплати спожитих ним комунальних послуг.

Згідно з п.3.1.1 договору сторона 2 зобов'язується в 3-х денний термін, після надходження платіжного доручення (квитанції), але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплатити вартість спожитих комунальних послуг та інформувати про це сторону 1 в зазначений термін.

Пунктом 3.1.4 договору передбачено, що сторона 2 має право вимагати від сторони 1 інформацію про кількість та вартість спожитих ним комунальних послуг.

У п.5.1 договору визначено, що він діє з моменту укладення по 04.12.2011.

У разі закінчення дії договору і відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором (п.5.4 договору).

За своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг, до яких за своєю правовою природою відноситься договір, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 ст.903 ЦК України визначає, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

З статуту КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.04.2012 №610 вбачається, що позивач, відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 №24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 (ідентифікаційний код 31731838).

До укладення договору, на підставі якого позивач звернувся з позовом до суду, між КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» та:

- Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» укладено договір від 01.11.2006 №1110727 на постачання теплової енергії у гарячій воді;

- Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал» укладено договір від 20.04.2005 №05618/2-10 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі.

В окремому дорученні заступника голови Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації Пахальчука Г.Д. 13.09.2010 №905 з метою підвищення контролю за рівнем платіжної дисципліни і недопущення безоплатного використання теплової енергії та водопостачання, позивача зобов'язано заключити прямі договори з орендарями та власниками нежитлових приміщень Шевченківського району, КП ЖЕК - передати КП УЖГ всю первинну документацію, провести звірку з орендарями та власниками нежитлових приміщень, скласти акт звіряння станом на 01.10.2010.

У зв'язку з тим, що відповідачем не було вжито заходів щодо переукладення договору на комунальні послуги, то нарахування йому проводились на підставі та на умовах вказаного вище договору.

Позивачем, виходячи з заяви про зменшення позовних вимог від 28.08.2015 №2518, заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, яка згідно уточненого розрахунку виникла з лютого 2014 по липень 2014.

Як вже зазначалось, сторона 1 зобов'язувалась в 3-х денний термін з моменту надходження від виробників послуг розрахунків надавати власнику або орендарю платіжне доручення (квитанцію) про суму сплати спожитих ним комунальних послуг.

З наявних у справі доказів вбачається, що інформацію про суму сплати спожитих комунальних послуг позивач повідомляв відповідачу шляхом виставлення відповідних рахунків, які відповідач частково оплатив.

Матеріали справи свідчать, що за послуги, спожиті за період з лютого по липень 2014, позивач виставив відповідачу рахунки на оплату на загальну суму 18 607,44 грн.

За твердженнями позивача, які відповідачем не спростовані, відповідач виставлені позивачем рахунки оплатив частково, в сумі 169,32 грн.

Тобто неоплаченими станом на 01.07.2014 залишились комунальні послуги на суму 18 438,12 грн.

Судом першої інстанції досліджено факт існування заборгованості у відповідача перед позивачем, враховано відсутність належних доказів на його спростування, тому суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом про задоволення позовної вимоги щодо стягнення 18 438,12 грн основного боргу.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо тарифів, за якими визначалась плата за комунальні послуги, колегією суддів спростовуються з огляду на наступне.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, в тому числі, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання) (ч.3 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

У п.2.1 договору від 01.11.2006 №1110727 на постачання теплової енергії у гарячій воді визначено, що при виконанні умов цього договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватись тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, чинним законодавством України, Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування, обліку та взаєморозрахунків за енергоносії.

Тобто, позивач не встановлював вартість поставленої теплової енергії. КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» розподіляв визначну постачальником за вказаним вище договором плату за спожиті послуги з опалення між конкретними споживачами.

Доводи відповідача щодо неотримання ним від позивача рахунків на оплату, судом апеляційної інстанції визнаються необґрунтованими у зв'язку з наступним.

З додатків, що вказані в претензії від 02.04.2015 вбачається, що на адресу відповідача було надіслано рахунки на оплату комунальних послуг - 14, акт звірки взаєморозрахунків - 2.

Список згрупованих поштових відправлень по м. Києву від 07.04.2015 свідчить, що на адресу ТОВ «Євростандарт плюс» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4А) відправником, КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району, було направлено: рахунки - 14, акт звіряння - 2.

У п.66 Правил надання послуг поштового зв'язку, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі - Правила) передбачено, що у разі відправляння згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії, що включається до одного списку, кількість примірників списків та необхідність подання їх в електронному вигляді визначається оператором поштового зв'язку.

До списку включаються поштові відправлення, поштові перекази, згруповані за способом пересилання.

Пункт 67 Правил визначає, що список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками (за наявності).

Про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові (п.68 Правил).

Тобто, з наявних у справі доказів вбачається, що на адресу відповідача рахунки на оплату послуг надсилались, які останній оплатив частково.

Крім того, як зазначалось, сторона 2 зобов'язується в 3-х денний термін, після надходження платіжного доручення (квитанції), але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплатити вартість спожитих комунальних послуг та інформувати про це сторону 1 в зазначений термін.

У п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Згідно з ч.1 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ч. 2 ст. 613 ЦК України).

Разом з тим, ненадання рахунка не є відкладальною обставиною у розумінні ст.212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а тому наявність або відсутність рахунка не звільняє відповідача від обов'язку сплатити належні за договором платежі.

Твердження апелянта, що всі системи та мережі теплопостачання були відрізані від приміщення відповідача і він не споживав послуги теплопостачання та не повинен за них сплачувати, за висновками колегії суддів не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно зі ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч.1 ст.32 ГПК України).

Однак, відповідач, всупереч наведених приписів чинного законодавства України, не надав належних та допустимих у розмінні ст.34 ГПК України на підтвердження викладених вище доводів.

Стосовно позовних вимог (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 28.08.2015 №2518) про стягнення з відповідача 509,75 грн інфляційних втрат та 139,20 грн 3% річних, колегія суддів зазначає наступне.

З уточненого розрахунку заборгованості за надані комунальні послуги, здійсненого позивачем станом на 01.07.2014 вбачається, що заявник провів нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період з 28.03.2014 по 18.07.2014.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції задовольнив вимогу позивача повністю та стягнув з відповідача інфляційні втрати в сумі 509,75 грн та 3% річних в сумі 139,23 грн, з чим погоджується колегія суддів.

Враховуючи викладене вище, виходячи з заявлених позивачем вимог та наведених скаржником заперечень, з огляду на наявні у справі докази та встановлені судом обставини, доводи апелянта спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2015 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євростандарт плюс» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2015 у справі №910/19444/15 - без змін.

2. Матеріали справи №910/19444/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій