ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
29 березня 2016 р. Справа № 918/83/16
Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом: Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, уповноваженим представляти відповідні функції в спірних відносинах органом якого є: квартирно-експлуатаційний відділ м.Рівне
до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Тесля"
про стягнення заборгованості в сумі 8231,96 грн.
За участю представників сторін:
від позивача: представник Коробенюк О.В.
від відповідача: представник не з"явився
від органу прокуратури : Поліщук М.А., Дем"яненко С.В.
Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз`яснені.
Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.
Заступник військового прокурора Рівненського гарнізону звернувся в господарський суд Рівненської області в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, уповноваженим представляти відповідні функції в спірних відносинах органом якого є: квартирно-експлуатаційний відділ м.Рівне (надалі КЕВ), з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тесля" (надалі Відповідач або Товариство) в якому просить стягнути з останнього на користь держави в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне заборгованість з орендної плати в розмірі 7209 грн. 55 коп., пеню в розмірі 1022 грн. 41 коп..
Позовні вимоги заступник військового прокурора Рівненського гарнізону мотивує тим, що за договором оренди №19-Р від 01.10.2003 року Міністерство оборони України в особі квартирно-експлуатаційного відділу м.Рівне передало товариству з обмеженою відповідальністю «Тесля» в строкове платне користування нерухоме військове майно - свинарник інв №26, розташоване в Рівненському гарнізоні за адресою: Рівненська обл. Рівненський р-н, с Обарів, в/м № 17, однак Відповідач несвоєчасно сплачував орендну плату в результаті чого станом на 28.01.2016р. утворилася заборгованість в сумі 7209 грн. 55 коп..
До винесення рішення у справі Позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 1022 грн. 41 коп. про що подав заяви від 15.03.2016р. № 491 та від 25.03.2016р. №573, представник прокуратури Рівненського гарнізону дану заяву Позивача підтримав.
Відтак ухвалою суду від 29 березня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Тесля» пені в сумі 1022 грн. 41 коп. припинено.
До винесення рішення зі спору Позивач неодноразово подавав заяви про збільшення розміру позовних вимог, і в поданій останньою за №573 від 25.03.2016р. просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Тесля» на користь держави в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне заборгованість з орендної плати в розмірі 17 090, 25 грн. за період з жовтня 2014р. по лютий 2016 р..
Збільшення розміру позовних вимог Позивач мотивує тим, що Відповідачем орендна плата сплачувалася несвоєчасно та без її індексації.
Представниками прокуратури заява Позивача про збільшення розміру позовних вимог підтримана.
Відповідно до статті 22 ГПК України Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.
Таким чином предметом розгляду у справі на даний момент є стягнення з Відповідача заборгованості з орендної плати в розмірі 17 090, 25 грн. за період з жовтня 2014р. по лютий 2016 р..
До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.
Крім того частиною першою статті 64 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.
Таким чином суд вважає, що відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відтак, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.
Згідно ст. 121 Конституції України прокуратура покликана захищати інтереси держави та реалізовувати ці повноваження шляхом звернення до суду з позовом.
Відповідно до ст. 29 Господарського процесуального Кодексу України, ст. 23 Закону України Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів, держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до Указу Президента України від 15.12.1999 р. №1752/99 „Про систему центральних органів виконавчої влади та Закону України „Про джерела фінансування органів державної влади, до системи органів державної влади належать Кабінет Міністрів України, міністерства, комітети, агентства, служби, адміністрації, департаменти, комісії, управління, палати, фонди, інспекції, бюро та інші центральні органи виконавчої влади і місцеві державні адміністрації.
Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до ст. З Закону України Про Збройні Сили України, абз. 2 п. 1, 6 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. N 1080, є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади і військового управління із забезпечення реалізації державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, оборони і військового будівництва, а також утворює, реорганізує і ліквідує підприємства, установи та організації, які забезпечують діяльність Збройних Сил, здійснює управління закріпленим за ними державним військовим майном, контроль за їх діяльністю та проводить його інвентаризацію.
Згідно ч.2 ст.10 цього ж Закону, Міністерство оборони України здійснює управління переданим військовим майном і майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.
Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі ЗС України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби ЗС України, затверджених Законом України «Про затвердження Статуту внутрішньої служби ЗС України» від 24.03.1999 року, надано повноваження органу виконавчої влади.
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Рівне є органом військового управління в системі Збройних Сил України, має самостійний баланс та печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та є юридичною особою. Він здійснює свою діяльність на підставі Положення про квартирно-експлуатаційну службу і квартирне забезпечення..., введеного в дію наказом МО №75 від 22.02.1977 року, який діє по даний час.
Згідно даного Положення, всі квартирно-експлуатаційні служби (частини) відають забезпеченням військових частин (установ, підприємств та організацій) казармено-житловим фондом і комунальними спорудами, їх технічною експлуатацією та використанням земель військових містечок.
Начальник КЕВ м. Рівне несе повну відповідальність перед Органом управління майном - Міністерством оборони України за стан та діяльність переданих йому споруд і територій військових містечок, де дислокувались частини (установи, підприємства, організації), їх схоронність, ефективність використання закріпленого за установою державного майна.
Таким чином, для захисту порушеного права Міністерство оборони України та його структурний підрозділ - квартирно-експлуатаційний відділ міста Рівне, уповноважений виступати стороною в господарському суді, оскільки згідно вимог ст.ст. 58, 59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України «Про затвердження Статуту внутрішньої служби ЗС України» від 24.03.1999 року, керівники військових частин (установ, організацій) є єдиноначальниками і несуть повну відповідальність перед державою за бойову та мобілізаційну готовність, стан та діяльність ввіреної йому частини (установи, організації), ефективне використання закріпленого за ним державного майна та грошових коштів, а також зобов`язані вживати заходів щодо відшкодування збитків, заподіяних військовій частині (установі, організації), для чого діяти у відповідності із законом.
Незважаючи на порушення інтересів держави, Міністерство оборони України та квартирно-експлуатаційний відділ м. Рівне - органи на яких покладено захист цих інтересів, свої обов`язки належним чином не здійснюють, і до даного часу ними не вжито будь-яких заходів щодо захисту інтересів держави.
Враховуючи викладене, на підставі п.2 ст.121 Конституції України, ст. 29 Господарського процесуального Кодексу України та ст. ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру» заступник військового прокурора Рівненського гарнізону звертається з позовом до суду через загрозу порушення інтересів держави, оскільки захист цих інтересів неналежним чином здійснюють органи державної влади до компетенції яких віднесені відповідні повноваження.
Матеріалами справи встановлено, що 01.10.2003 року між Позивачем, як Орендодавцем та товариством з обмеженою відповідальністю «Тесля», як Орендарем був укладений договір №19-Р оренди (надалі Договір) нерухомого військового майна, розташованого в Рівненському гарнізоні за адресою: Рівненська обл. Рівненський р-н, с Обарів, в/м № 17 інв. № 26 (надалі Майно).
Положенням п.2.1 даного Договору визначено, що передача Орендареві Майна в користування здійснюється одночасно з підписанням Акта приймання-передачі майна (додаток № 2 договору).
З матеріалів справи вбачається, що Позивач передав, а Відповідач прийняв відповідно до умов договору оренди нерухомого військового майна - свинарник інв. № 26 площею 530 м2, розміщене за адресою: с. Обарів, Рівненського району, військове містечко № 17, що підтверджується Актом прийому-передачі, який є додатком №2 до Договору оренди.
Строк дії Договору встановлено з 01 жовтня 2003р. строком на п"ять років. (п.10.1).
Відповідно до п.10.6 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, як і були передбачені цим Договором.
Сторонами Договору оренди №19-Р неодноразово укладалися додаткові договори до нього, зокрема №19/3д від 01.01.2012р. та №19-Р/4д від 01.01.2015 року. Зокрема додатковим договором №19/3д від 01.01.2012р. Договір оренди №19-Р від 01.10.2003р. викладено в новій редакції та встановлено строк його дії до 31.12.2014р., а додатковим договором №19-Р/4д від 01.01.2015 року строк дії встановлено до 31.12.2017 року.
Крім того зазначеними додатковими договорами змінювався розмір орендної плати та строки її внесення. Так додатковим договором №19/3д від 01.01.2012р. встановлено орендну плату без ПДВ за базовий місяць (вересень 2011 року) на рівні 2182,32 грн., а додатковим договором №19-Р/4д від 01.01.2015 року - 2735, 09 грн. за базовий місяць (вересень 2014року).
Відповідно до умов Договору орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа місяця наступного за базовим до останнього числа першого місяця оренди (п.3.1).
Відповідно до п.3.3 Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.
Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеним чинним законодавством України (п.3.2.).
Пунктом 3.6 договору визначено, що орендна плата у розмір 100% перераховується відповідачем до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний реєстраційний рахунок позивача в територіальному органі Державного казначейства щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.
Вищезазначені норми узгоджуються з Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Кабінетом Міністрів України постановою №786 від 04.10.1995 року.
Відповідно до розрахунку нарахувань орендної плати за Договором оренди №19-Р від 01.10.2003, наданого Позивачем, за період з 01.01.2012 по 29.02.2016 року розмір орендної плати з її індексацією складає в сумі 63 293 грн. 91 коп., а саме:
МісяцьДата сплати/ нарах, пеніІндекс інфляціїЗгідно плану оплати, грн..
(базовий місяць: 2182,32 грн.) 2012-2014
січень15.02.12-2193,24
лютий15.03.121,0022197,62
березень15.04.121,0032204,21
квітень15.05.121,0002204,21
травень15.06.120,9972197,59
червень15.07,120,9972190,99
липень15.08.120,9982186,60
серпень15.09.120,9972180,04
вересень15.10.121,0012182,22
жовтень15.11.121,0002182,22
листопад15.12.120,9992180,03
грудень15.01.131,0022184,39
січень15.02.131,0022188,75
лютий15.03.130,9992186,56
березень15.04.131,0002186,56
квітень15.05.131,0002186,56
травень15.06.131,0012188,74
червень15.07.131,0002188,74
липень15.08.130,9992186,55
серпень15.09.130,9932171,24
вересень15.10.131,0002171,24
жовтень15.11.131,0042179,92
листопад15.12.131,0022184,27
грудень15.01.141,0052195,19
січень15.02.141,0022199,58
лютий15.03.141,0062212,77
березень15.04.141,0222261,45
квітень15.05.141,0332336,07
травень15.06.141,0382424,84
червень15.07.141,0102449,08
липень15.08.141,0042458,87
серпень15.09.141,0082478,54
вересень15.10.141,0292550,41
жовтень15.11.141,0242611,61
листопад15.12.141,0192661,23
грудень15.01.151,0302741,06
(базовий місяць: 2 735,09 грн.) 2015
січень15.02.15-3030,69
лютий15.03.151,0533191,31
березень15.04.151,1083535,97
квітень15.05.151,1404031,00
травень15.06.151,0224119,68
червень15.07.151,0044136,15
липень15.08.150,9904094,78
серпень15.09.150,9924062,02
вересень15.10.151,0234155,44
жовтень15.11.150,9874101,41
листопад15.12.151,0204183,43
грудень15.01.161,0074212,71
2016 (статтею 9 Прикінцевих положень ЗУ «Про державний бюджет України на 2016рік» зупинено норму статті 10 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати)
січень15.02.16 -4212,71
лютий15.03.16-4212,71
Всього: 63 293,91 грн.
Відповідачем же за період з жовтня 2014 по лютий 2016 року сплачено Позивачу 46 203 грн. 66 коп., а саме:
Дата платіжного доручення№ платіжного дорученняДата підтвердженняСума, грн.
31.08.1597931.08.154 000,00
Всього: 46 203,66 грн..
Розмір орендної плати, сплачений Відповідачем, встановлено на підставі даних Позивача, так як Відповідачем, всупереч ст.33 ГПК України, та ухвал суду про витребування матеріалів, будь-яких доказів виконання з його сторони Договору оренди, зокрема сплати орендної вплати, суду не надано.
Таким чином станом на 01.03.2016 року заборгованість Відповідача по орендній платі за Договором оренди №19-Р від 01.10.2003 складає 17 090 грн. 25 коп. (63 293,91 - 46 203,66).
Відповідно до ст.759 ЦК України та ст.283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У відповідності до ч.З ст.760 ЦК України встановлюються особливості найму окремих видів майна даним кодексом та іншим законом.
Так, специфіка передачі у найм рухомого та нерухомого майна Збройних Сил України визначається Законом України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України, Законом України «Про оренду державного і комунального майна».
Згідно із ч.З ст.285 ГК України орендар (відповідач) зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. У відповідності до ч.І ст.286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності тощо.
Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання га інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язаня належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Відповідно до ст.ст.509, 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі вищенаведеного вимоги Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону грунтуються на договорі та законі, є правомірними, а відтак підлягають задоволенню.
На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на Відповідача, так як спір виник внаслідок його неправильних дій.
Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Позов задоволити.
3. Наказ видати після набрання рішення законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 01 квітня 2016 року.

Суддя Марач В.В.