ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р. Справа № 914/3841/15

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Бойко С. М.

суддів: Бонк Т. Б.

ОСОБА_1

при секретарі Фіялка Н.,

за участю представників:

від позивача-1: ОСОБА_2 (довіреність від 07.10.2015 року);

від позивача-2: ОСОБА_2 (довіреність від 07.10.2015 року);

від відповідача-1: ОСОБА_3 (довіреність від 10.02.2016 року);

від відповідача-2: ОСОБА_4 (довіреність від 01.03.2016 року);

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» та товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ Ковель» б/н від 14.01.2016

на рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2015, суддя Сухович Ю. Ю.,

у справі № 914/3841/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ», с. Лище, Луцького р-ну, Волинської обл.

та товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ Ковель», с. Лище, Луцького р-ну, Волинської обл.

до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», м. Київ

до відповідача-2 публічного акціонерного товариства «Кредобанк», м. Львів

про визнання недійсним договору відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 14.12.2015 у справі №914/3841/15 в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» (далі ТОВ «Топ Світ») та товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ Ковель» (далі ТОВ «Топ Світ Ковель») до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції») до відповідача-2 публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (далі ПАТ «Кредобанк») про визнання недійсним договору відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011 відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що у звязку з укладенням договору факторингу, припинення основного зобовязання не відбулось, а відбулась передача зобовязання та зміна сторони в зобовязанні. На дату укладення договору про відступлення прав за договорами іпотеки - 16.12.2011р., кредитні зобовязання та зобовязання щодо забезпечення даних кредитних зобовязань не припинилися.

Тому, місцевий господарський суд зазначає, що посилання позивачів на те, що на цей момент права публічного акціонерного товариства «Кредобанк» як кредитора/іпотекодержателя припинилися і банк не міг відступити права вимоги за вищезазначеними договорами іпотеки є помилковими, оскільки позивачі не довели правомірності своїх позовних вимог. Судом встановлено відсутність порушення прав та законних інтересів позивачів, а спірний договір укладено відповідно до умов договору факторингу від 29.11.2011р., відповідає приписам ст.ст.512, 514 Цивільного кодексу України та не порушує норми Закону України "Про іпотеку". Також, зазначає про відсутність порушення прав та законних інтересів позивачів, а відтак про відсутність підстав для застосування строку позовної давності.

В апеляційній скарзі апелянти просять скасувати рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2015 у справі №914/3841/15 та прийняти нове, яким позов задоволити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «Топ Світ» та ТОВ «Топ Світ Ковель» зазначають, що за умовами договору факторингу від 29.11.2011 ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» здійснило оплату ціни вимоги 13.12.2011, а право вимоги за кредитним договором набуло 14.12.2011 згідно акту приймання - передачі портфелю заборгованості, а тому зобовязання позичальників по кредитних договорах перед ПАТ «Кредобанк» припинилися 14.12.2011 й станом на 16.12.2011 (на момент укладення між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» договору про відступлення прав за іпотечними договорами) у ПАТ «Кредобанк» уже були припинені права за кредитними договорами та не могли бути передані права вимоги за похідними договорами іпотеки з підстав відсутності на момент передачі цих прав, прав за кредитними договорами. Також зазначає, що на момент укладення похідних договорів про передачу прав за іпотечними договорами ПАТ «Кредобанк» не був кредитором за основним зобовязанням, а отже, права банку за іпотечними договорами припинилися і відповідно не могли бути відступлені ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», оскільки особа не може передати більший обсяг прав ніж той котрим вона володіє на момент укладення правочину. Апелянт посилається також на те, що перехід права вимоги за основним зобовязанням та перехід права вимоги за забезпечувальним зобовязанням відбувся не одночасно, в силу того, що законодавством не визначено, протягом якого часу після укладення договору відступлення права вимоги за основним зобовязанням може бути укладено договір про уступку права вимоги за договором іпотеки.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Кредобанк» просить залишити рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2015 у справі №914/3841/15 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач-2 вважає безпідставними посилання позивача на те, що договір про відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2013 укладений неодночасно з договором факторингу, оскільки буквальне трактування поняття «одночасно», на яке посилаються позивачі спростовується складністю форми, в якій має бути укладений договір про відступлення прав за іпотечним договором. Посилається ПАТ «Кредобанк» і на необґрунтованість позовних вимог, оскільки в позовній заяві не вказано, які права або законні інтереси позивачів порушені. Позивачі звернулись до господарського суду Львівської області з позовною заявою після спливу строку позовної давності, оскільки доказом обізнаності укладення спірного договору ТОВ «Топ Світ» свідчить заява б/н від 14.05.2012 за підписом директора підприємства.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» просить залишити рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2015 у справі №914/3841/15 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач-1 вважає безпідставними посилання позивача на те, що договір про відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2013 укладений неодночасно з договором факторингу, оскільки буквальне трактування поняття «одночасно», на яке посилаються позивачі спростовується складністю форми, в якій має бути укладений договір про відступлення прав за іпотечним договором. Посилається ПАТ «Кредобанк» і на необґрунтованість позовних вимог, оскільки в позовній заяві не вказано, які права або законні інтереси позивачів порушені. Позивачі звернулись до господарського суду Львівської області з позовною заявою після спливу строку позовної давності, оскільки доказом обізнаності укладення спірного договору ТОВ «Топ Світ» свідчить заява б/н від 14.05.2012 за підписом директора підприємства.

У судовому засіданні представник позивачів просив скасувати рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2015 у справі №914/3841/15 та прийняти нове, яким позов задоволити в повному обсязі. Додатково зазначив, що строк позовної давності ними не пропущений, оскільки про зміст договору ТОВ «Топ Світ» стало відомо в листопаді 2014 року під час проведення переговорів із представником ПАТ «Кредобанк», а ТОВ «Топ Світ Ковель» - 12.11.2012, що підтверджується ухвалою господарського суду Волинської області від 12.11.2012.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні просив залишити рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2015 в справі №914/3841/15 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник відповідача-2 просив залишити рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2015 у справі №914/3841/15 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін у судових засіданнях, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» та товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ Ковель» підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2015 у справі №914/3841/15 скасуванню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 29.12.2005 між акціонерним товариством «ОСОБА_5 (України)» (далі АТ «Кредит Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та ТОВ «Топ Світ» було укладено кредитний договір № 113/05 (а.с. 14-17, Т. 1). З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором між сторонами було укладено договір іпотеки від 29.12.2005 (а.с. 18-21, Т.1).

12.12.2007 між відкритим акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ» було укладено кредитний договір № 154/07 (а.с. 22-25, Т.1). З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором між сторонами було укладено договір іпотеки від 12.12.2007 (а.с. 26-30, Т.1).

28.05.2008 між відкритим акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ» було укладено договір кредитної лінії № 37/08 (а.с. 33-37, Т.1). З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором між сторонами було укладено договір іпотеки від 28.05.2008 (а.с. 39-41, Т.1).

23.07.2009 між відкритим акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ» було укладено кредитний договір № 29/09 (а.с. 42-46, Т.1). З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором між банком та ТОВ «Топ Світ Ковель» було укладено договір іпотеки від 23.07.2009 (а.с. 47-51, Т.1).

29.11.2011 між Відкритим акціонерним товариством "Кредобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" було укладено договір факторингу (а.с. 54-81, Т.1)., згідно з умовами якого до ТОВ "ФК"Приватні інвестиції" перейшло право вимоги по кредитних договорах за кредитним договором № 113/05 від 29.12.2005р., кредитним договором № 154/07 від 12.12.2007р., договором кредитної лінії № 37/08 від 28.05.2008р., кредитним договором № 29/09 від 23.07.2009р. та одержує право замість банку вимагати належного виконання ним своїх зобовязань.

Згідно з договором факторингу від 29.11.2011р. до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» переходить також право вимоги до поручителів/майнових поручителів за правочинами, укладеними на забезпечення виконання зобовязань позичальників за кредитними договорами.

Так, згідно п.3.1. договору факторингу банк відступає новому кредитору права вимоги, а новий кредитор на умовах цього договору приймає від банку права вимоги визначені в додатку №1.

Згідно п.3.2. договору факторингу банк передає новому кредитору, а новий кредитор приймає права вимоги за кредитними договорами та за усіма забезпеченнями відповідно до забезпечувальних документів, і вказаних у додатку №1. Сторони зобовязані підписати на дату надходження ціни відступлення на рахунок банку акт приймання-передачі портфеля заборгованостей, згідно додатку №2 до договору на підтвердження зазначеного приймання передачі. Даний акт є доказом підтвердження переходу прав вимоги за портфелем заборгованості відповідно до умов цього договору. Договір набуває чинності з моменту підписання даного акту.

Право вимоги за кредитними договорами перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" 14.12.2011 внаслідок здійсненої оплати та підписання акту приймання - передачі портфеля заборгованостей.

16.12.2011 між ПАТ «Кредобанк» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (новий іпотекодержатель) укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки (далі по тексту договір від 16.12.2011) (а.с. 82-86, Т.1). Відповідно до умов вказаного договору від 16.12.2011 у зв'язку із укладенням між первісним іпотекодержателем та новим іпотекодержателем договору факторингу шляхом уступки права грошової вимоги від 29.11.2011,згідно з яким первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю всі права вимоги за договорами, перелік яких наведений в додатку №1 до договору факторингу шляхом уступки права грошової вимоги б/н від 29.11.2011р. (надалі - основне зобов'язання), які укладені між первісним іпотекодержателем та боржниками - перелік яких наведений в додатку №1 до договору факторингу шляхом уступки права грошової вимоги б/н від 29.11.2011р. (надалі - боржники), первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває права первісного іпотекодержателя, належні первісному іпотекодержателю за договорами іпотеки, перелік яких наведений в додатку №1 до даного договору (надалі - договори іпотеки). До нового іпотекодержателя переходять права первісного іпотекодержателя у зобов'язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Предметом даного позову є вимога позивачів визнати недійсними договір про відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011 в частині відступлення права вимоги за договором іпотеки №5110 від 29.12.2005 укладений між акціонерним товариством «ОСОБА_5 (України)» (далі АТ «Кредит Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ», за договором іпотеки № 12986 від 12.12.2007 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ», № 3821 від 28.05.2008 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ», № 2616 від 23.07.2009 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ Ковель».

Обґрунтовуючи підстави звернення з відповідним позовом до суду, позивачі посилаються на те, що договір про відступлення прав за договорами іпотеки укладено 16.12.2011, в той час як право вимоги за кредитними договорами перейшло від публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" - 14.12.2011, тому публічне акціонерне товариство "Кредобанк", враховуючи ст. 24 Закону України "Про іпотеку" та пункти 8.6 договорів іпотеки, на час укладення договору про відступлення прав за договорами іпотеки, не був іпотекодержателем за іпотечними договорами та не міг відступити право за іпотечними договорами товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції".

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

До загальних засад цивільного законодавства відносять, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України).

Частина третя статті 6 ЦК України визначає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, проте не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Норму статті 6 ЦК України розкриває стаття 627 цього Кодексу, в якій зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 575 ЦК України унормовано, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Крім того, відповідно до приписів ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Зазначені положення узгоджуються з нормами частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 13, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договір цесії, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Разом з тим розділ І книги п'ятої ЦК України регулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

З урахуванням зазначених норм права та встановлених обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що договір про відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011 є договором про відступлення права вимоги.

Як встановлено судами при укладенні договору про відступлення права вимоги від 16.12.2011 сторони керувалися положеннями статей 512, 513,514 ЦК України.

Згідно зі ст.ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

З аналізу наведених норм вбачається, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Тобто відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобовязанні, якщо обовязковість такої згоди передбачено договором, є підставою для визнання недійсним на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України договору про відступлення права вимоги, оскільки він суперечить вимогам ч. 1 ст. 516 ЦК України.

У справі, що розглядається, судами встановлено, що на забезпечення виконання кредитних договорів №113/05 від 29.12.2005 укладений між акціонерним товариством «ОСОБА_5 (України)», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ» (а.с. 14-17, Т.1), № 154/07 від 12.12.2007 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ» (а.с. 22-25, Т.1), № 37/08 від 28.05.2008 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ» (а.с. 33-37, Т.1), №29/09 від 23.07.2009 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ» (а.с. 42-46, Т.1) укладені договори іпотеки від 29.12.2005 укладений між акціонерним товариством «ОСОБА_5 (України)», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ» (а.с. 18-21, Т.1), від 12.12.2007 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ» (а.с. 26-30, Т.1), від 28.05.2008 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ» (а.с. 39-41, Т.1), від 23.07.2009 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ Ковель» (а.с. 47-51, Т.1)

Згідно з п. 8.6 договорів іпотеки іпотекодержатель має право відступити права за цим договором за письмовою згодою іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за договором кредиту, повідомивши про це іпотекодавця письмово у п'ятиденний строк.

Отже, складовою частиною механізму уступки права вимоги є необхідність повідомлення боржника про передачу такого права, яке спрямоване на забезпечення прав нового кредитора вимагати від боржника належного виконання зобовязання, права за яким передаються. Таким чином, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що спірний договір іпотеки передбачає дві умови відступлення іпотекодержателем прав за цим договором: письмова згода іпотекодавця та одночасне здійснення відступлення права вимоги за договором кредиту.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Приписами ст. 17 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (ч. 3 вказаної норми).

Таким чином, апеляційний господарським судом прийшов до висновку про відсутність одночасності відступлення прав за кредитними договорами №113/05 від 29.12.2005 (а.с. 14-17, Т.1), № 154/07 від 12.12.2007 (а.с. 22-25, Т.1), № 37/08 від 28.05.2008 (а.с. 33-37, Т.1), №29/09 від 23.07.2009 (а.с. 42-46, Т.1) та за договорами іпотеки від 29.12.2005 (а.с. 18-21, Т.1), від 12.12.2007 (а.с. 26-30, Т.1), від 28.05.2008 (а.с. 39-41, Т.1), від 23.07.2009 (а.с. 47-51, Т.1). При цьому, товариство з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» та товариство з обмеженою відповідальністю «Топ Світ Ковель» згоди на відступлення прав вимоги за іпотечними договорами не надавали як це передбачено пунктами 8.6 договорів іпотеки.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про іпотеку" основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем; іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням;.

Відступлення права вимоги, тобто передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином, є однією з передбачених статтею 512 Цивільного кодексу України підстав заміни кредитора у зобов'язанні.

Відповідно до статті 514 ЦК України при заміні кредитора у зобов'язанні до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» по кредитних договорах №113/05 від 29.12.2005 (а.с. 14-17, Т.1), № 154/07 від 12.12.2007 (а.с. 22-25, Т.1), № 37/08 від 28.05.2008 (а.с. 33-37, Т.1), №29/09 від 23.07.2009 (а.с. 42-46, Т.1) перед публічним акціонерним товариством "Кредобанк" припинилися 14.12.2011 відповідно до ст. 514 ЦК України на підставі договору факторингу від 29.11.2011, укладеного між публічним акціонерним товариством "Кредобанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", оскільки ПАТ "Кредобанк" втратило право вимоги до ТОВ «Топ Світ» по кредитних договорах №113/05 від 29.12.2005 (а.с. 14-17, Т.1), № 154/07 від 12.12.2007 (а.с. 22-25, Т.1), № 37/08 від 28.05.2008 (а.с. 33-37, Т.1), №29/09 від 23.07.2009 (а.с. 42-46, Т.1), у ПАТ "Кредобанк" не було жодних правових підстав укладати договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 16.12.2011.

Таким чином, одночасності відступлення прав за кредитними договорами №113/05 від 29.12.2005 (а.с. 14-17, Т.1), № 154/07 від 12.12.2007 (а.с. 22-25, Т.1), № 37/08 від 28.05.2008 (а.с. 33-37, Т.1), №29/09 від 23.07.2009 (а.с. 42-46, Т.1) та за договорами іпотеки від 29.12.2005 (а.с. 18-21, Т.1), від 12.12.2007 (а.с. 26-30, Т.1), від 28.05.2008 (а.с. 39-41, Т.1), від 23.07.2009 (а.с. 47-51, Т.1) апеляційним судом не встановлено; товариство з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» та товариство з обмеженою відповідальністю «Топ Світ Ковель» згоди на відступлення прав вимоги за іпотечними договорами не надавали як це передбачено пунктами 8.6 договорів іпотеки у разі неодночасності передачі відступлення права вимоги за кредитним договором та за договорами іпотеки; у ПАТ "Кредобанк" не було жодних правових підстав укладати договір про відступлення прав за іпотечним договором від 16.12.2011, оскільки зобов'язання ТОВ «Топ Світ» по кредитних договорах №113/05 від 29.12.2005 (а.с. 14-17, Т.1), № 154/07 від 12.12.2007 (а.с. 22-25, Т.1), № 37/08 від 28.05.2008 (а.с. 33-37, Т.1), №29/09 від 23.07.2009 (а.с. 42-46, Т.1) перед ПАТ "Кредобанк" припинилися 14.12.2011; дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 1 ст. 203, ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, для визнання недійсним, із дня його укладення, договору від 16.12.2011, укладеного між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" в частині відступлення права вимоги за договором іпотеки №5110 від 29.12.2005 укладений між акціонерним товариством «ОСОБА_5 (України)» (далі АТ «Кредит Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ», за договором іпотеки № 12986 від 12.12.2007 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ», № 3821 від 28.05.2008 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ», № 2616 від 23.07.2009 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ Ковель».

Строк позовної давності ТОВ «Топ Світ» та ТОВ «Топ Світ Ковель» не було пропущено, оскільки позивачі не були стороною оспорюваного договору та строк позовної давності щодо визнання його недійсним у такому випадку починає спливати з моменту коли вони могли дізнатися про факт його укладення, а тому заяви відповідачів про застосування пропуску цього строку не відповідають фактичним обставинам справи та не беруться судом до уваги.

Подані ПАТ "Кредобанк" повідомлення про вручення поштових відправлень були направлені позивачу 14.12.2011, отже до укладення договору відсутплення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011, а тому їх змістом могло бути повідомлення позивача лише про відсутплення права вимоги за кредитними договорами, а не за договорами іпотеки, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами оповіщення позивачів про укладення оспорюваного договору від 16.12.2011.

Доводи відповідачів про пропущення строку позовної давності, оскільки ТОВ «Топ Світ» було обізнане про укладення спірного договору з посиланням на повідомлення від 14.12.2011р. (а.с. 176-185 Т.1) є безпідставними та спростовуються листом ТОВ «Топ Світ» до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» від 14.05.2012 (а.с. 97-98, Т.1) у якому зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» не надало копій договорів про відступлення права вимоги, а тому ТОВ «Топ Світ» не було ознайомлено з спірним договором та не могло бути переконаним, що договір факторингу чи договір про відступлення права вимоги були укладені. Датою коли, ТОВ «Топ Світ» дізналось про порушення свого права у звязку з проведенням переговорів є 2014 рік.

Доводи відповідачів про пропущення строку позовної давності, оскільки ТОВ «Топ Світ Ковель» було обізнане про укладення спірного договору з посиланням на ухвалу від 12.11.2012 у справі № 5004/2269/11 є безпідставними та спростовуються поданою через канцелярію господарського суду Волинської області 30.10.2012 клопотання про відкладення розгляду справи у звязку і перебуванням керівника товариства у відрядженні та неможливістю прийняти участь в судовому засіданні, що свідчить про відсутність представника в судовому засіданні при розгляді справи № 5004/2269/11, а тому й про неможливість знати про наявність чи відсутність оспорюваного договору. З моменту отримання ухвали господарського суду Волинської області від 12.11.2012 ТОВ «Топ Світ Ковель» дізналось про порушення свого права.

Посилання відповідачів на можливість позивачів дізнатись про укладення спірного договору отримавши витяг з Державного реєстру іпотек є безпідставними з огляду на те, що на момент укладення спірного договору доступ до Державного реєстру іпотек не був публічним, а також отримання витягу є правом, а не обовязком позивачів.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, перебіг строку позовної давності для звернення до суду у позивачів не сплив, а тому, з наведених вище підстав клопотання відповідачів про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Таким чином, Львівський апеляційний господарський суд, прийшов до висновку про обгрунтованість апеляційної скарги, тому, рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2015 у справі №914/3841/15 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» та товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ Ковель» задоволенню.

Стаття 32 ГПК України визначає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається з квитанції № НОМЕР_1 (а.с. 8, Т.1), позивачем було сплачено 1218,00 грн. за подання позовної заяви. З квитанції № (а.с. 1, Т.2) вбачається, що позивачем (апелянтом) ТОВ «Топ Світ» було сплачено 1515,80 грн. за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, враховуючи задоволення апеляційної скарги з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на користь позивача (товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ») слід стягнути 1366,90 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, а також з публічного акціонерного товариства «Кредобанк») на користь позивача (товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ») слід стягнути 1366,90 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги. (1218,00 грн. + 1515,80 грн. / 2 = 1366,90 грн.).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» та товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ Ковель» задоволити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 14.12.2015 у справі №914/3841/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» та товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ Ковель» до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» та до публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання недійсним договору відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011 скасувати.

3. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» та товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ Ковель» до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» та до публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання недійсним договору відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011 задоволити.

4. Визнати недійсним договір відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011, який укладено між публічним акціонерним товариства «Кредобанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» в частині відступлення права вимоги за договором іпотеки №5110 від 29.12.2005 укладений між акціонерним товариством «ОСОБА_5 (України)» (далі АТ «Кредит Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ», за договором іпотеки № 12986 від 12.12.2007 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ», № 3821 від 28.05.2008 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ», № 2616 від 23.07.2009 укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Топ Світ Ковель».

5. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (м. Львів, вул. Сахарова 78, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» (с. Лище, вул. Центральна 8, ) 1366,90 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

6. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (м. Київ, вул. Артема 52-А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Топ Світ» (с. Лище, вул. Центральна 8, ) 1366,90 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

ОСОБА_6 Бойко

Судді Т. Б. Бонк

ОСОБА_1

Повний текст виготовлено 28.03.2016