РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

29 березня 2016 року Справа № 924/1995/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Гулова А.Г. ,

судді Петухов М.Г.

за участю представників сторін:

позивача - пред-ка ОСОБА_1 (пост. дов. № 43 від 19.10.2015 р.)

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк "Євробанк"

на рішення господарського суду Хмельницької області від 02.02.16 р.

у справі № 924/1995/15 (суддя Музика М.В.

за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Євробанк"

до Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 Банку України

про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №124-р/к від 27.11.2015 р. про накладення штрафу

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення господарського суду Хмельницької області від 02.02.2016 р. у справі № 924/1995/15 відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "Євробанк" до Хмельницького обласного територіального відділення Анти-монопольного комітету України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 Банку України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №124-р/к від 27.11.2015 р. про накладення штрафу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Євробанк" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 02.02.2016 р. у справі № 924/1995/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та визнати рішення Адміністративної колегії Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №124-р/к від 27.11.2015 р. про накладення штрафу недійсним. Скаржник вважає, що оскаржуване рішення є безпідставним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, при неповному зясуванні обставин, які мають значення для справи.

На думку скаржника, рішення Адміністративної колегії Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №124-р/к від 27.11.2015 р. про накладення штрафу не відповідає чинному законодавству, зокрема, ст.60 Закону України «Про банки і банкову діяльність», яка встановлює ,що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Стверджує, що банківською таємницею, зокрема, є операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди, тоді як згідно з нормами Цивільного кодексу України довіреність юридичної особи є одностороннім правочином (угодою), яка видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Посилаючись на лист Верховного суду України від 21.12.2009 р. щодо узагальнення судової практики розгляду справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб, доводить, що системний аналіз відповідного законодавства свідчить про те, що перелік відомостей, які становлять банківську таємницю, можна доповнити положеннями щодо персональних даних про діючих клієнтів банку, отриманими банком офіційно.

Скаржник звертає увагу, що порядок розкриття банками інформації, що містить банківську таємницю, регулюється ст.62 Закону Закону України «Про банки і банкову діяльність», норми якої встановлюють, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками органам Антимонопольного комітету України на їх письмову вимогу лише стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу. Отже, на думку скаржника, перелік інформації, який банк може надати на письмову вимогу Антимонопольного комітету України є обмеженим та вичерпним, будь-яка додаткова інфор-мація, яка містить банківську таємницю, розкривається банками лише на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи, або за рішенням суду.

Вказує, оскільки запит був про надання копій всіх одержаних від клієнта ТОВ «НОМІНАЛ» довіреностей, які по своїй суті є угодою діючого клієнта банку, що в обовязковому порядку містять персональну інформацію про керівників цієї юридичної установи, а отже і банківську таємницю, то ПАТ КБ «Євробанк» відмовив відповідачу у наданні такої інформації та повідомив про встановлений законом про банки порядок отримання такої інформації. Скаржник вважає, що нехтуючи зазначеним порядком ОСОБА_3 обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України вчинило безпідставне накладення штрафу відносно законних дій ПАТ КБ «Євробанк».

Посилаючись на п.22 ч.1 ст.7 Закону України «Про ОСОБА_2 банк України», скаржник доводить, що ОСОБА_2 банк здійснює, зокрема, методологічне забезпечення з питань зберігання, захисту, використання та розкриття інформації, що становить банківську таємницю. Відповідно до листа № 18-03012/99346 та пояснень № 18-0012/8030 від 29.01.2016 р. ОСОБА_2 банк України підтвердив, що запитувані відповідачем інформація та документи є банківською таємницею, яка має бути розкрита відповідно до чинного законодавства України.

Посилаючись на такі обставини, скаржник вважає, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні позову, тому рішення господарського суду Хмельницької області від 02.02.2016 р. у справі № 924/1995/15 є незаконним і підлягає скасуванню.

Відповідач ОСОБА_3 обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що господарський суд Хмельницької області у повному обсязі дослідив усі обставини даної справи, дав належну оцінку усім доказам, які були надані сторонами у справі та постановив рішення по справі у відповідності до вимог чинного законодавства України, відтак, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Хмельницької області від 02.02.2016 р. у справі № 924/1995/15 є законним, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права /а.с.139-140/.

Обґрунтовуючи свою позицію, посилається на ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» і зазначає, що територіальним відділенням вимагалася інформація, яка не відноситься до банківської таємниці, оскільки вона не стосувалася фінансово-економічного стану клієнтів банку, не містила жодних конфіденційних даних та даних про стан фінансових рахунків чи зобовязань конкретного підприємства перед банком. Тому дії позивача, які полягають у неподанні інформації на вимогу відповідача у встановлений строк, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Посилається на правову позицію Вищого адміністративного суду України, викладену в ухвалах від 09.04.2014 р. у справах № К/800/64823/13 та № К/800/64899/13.

В судовому засіданні представник позивача/скаржника підтримав позицію, викладену в апеляційній скарзі.

Відповідач ОСОБА_3 обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України не забезпечив участь представника в судовому засіданні, 28.03.2016 р. на електронну пошту апеляційного суду надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника відділення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 України не забезпечила участь представника в судових засіданнях. З письмових пояснень, копії яких надані представником скаржника в судовому засіданні для долучення до матеріалів справи, слідує, що НБУ просить здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника Нацбанку. У вказаних письмових поясненнях зазначив, що рішення суду не містить висновків щодо наявності чи відсутності у запитуваних органом Антимонопольного комітету України документах інформації, що становить банківську таємницю.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень /а.с.136-138/, явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача ОСОБА_3 обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України та третьої особи ОСОБА_2 Банку України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача/скаржника в судовому засіданні, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеля-ційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 04 серпня 2015 року ОСОБА_3 обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Євробанк» (ПАТ КБ «Євробанк» з вимогою № 01-27/02-2586 про надання інформації, у якій у зв'язку із розглядом справи № 03-06/48-15 стосовно товариства з обмеженою відповідальністю «Номінал», НВПП „ТОСП, керуючись ст.ст.17, 22, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Положенням про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженим розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2011 р. № 32-р, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 30.03.2001 р. за № 291/5482 зі змінами та доповненнями, просило надати до 28 серпня 2015 року копії всіх одержаних від товариства з обмеженою відповідальністю «Номінал» довіреностей на представлення інтересів і отримання документів. Згідно зі штампом вхідної кореспонденції вказана вимога отримана позивачем 10.08.2015 р. і зареєстрована за вх.№ 6286 /а.с.23/.

13 серпня 2015 року листом № 01-23.1/3513 ПАТ КБ «Євробанк» надіслало відповідь на таку вимогу Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із відмовою у наданні запитуваної інформації з посиланням на ст.ст.60, 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та банківську таємницю /а.с.24/.

06 жовтня 2015 року ПАТ КБ «Євробанк» повторно звернулося до Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України листом № 01-23.1/4829, де повідомило про неможливість надання витребуваної інформації, оскільки остання становить банківську таємницю /а.с.50/.

Розпорядженням адміністративної колегії Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.09.2015 р. № 105-рп/к розпочато розгляд справи № 03-06/102-15 щодо публічного акціонерного товариства комерційний банк «Євробанк» за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки /а.с.26-27/.

У поданні зазначено, що в ході збору та аналізу документів у вказаній справі встановлено, що дії ПАТ КБ „Євробанк, які полягали у ненаданні інформації на вимогу відділення № 01-27/02-2586 від 04.08.2015 р. у встановлений строк - до 28.08.2015 р., є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції». На підставі наведеного запропоновано визнати дії публічного акціонерного товариства комерційний банк «Євробанк», які полягають у неподанні інформації на вимогу відділення № 01-27/02-2586 від 04.08.2015 р. у встановлений строк порушенням законодавства про захист економічної конкуренції та накласти на публічне акціонерне товариство комерційний банк «Євробанк» за такі порушення штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2014 рік відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Супровідним листом № 01-27/14-3506 від 11.11.2015 р. зазначене подання надіслано відповідачу з пропозицією розглянути його та надати письмові зауваження до подання в десятиденний термін з дня його отримання. Подання отримано скаржником 16.11.2015 р., що підтверджено штампом вхідної кореспонденції банку /а.с.25/.

26.11.2015 р. ПАТ КБ «Євробанк» надіслало адміністративній колегії Хмельницького обласного відділення Антимонопольного комітету України зауваження № 01-231/6020 на подання з попередніми висновками по справі № 03-06/102-15, у яких не погоджується з висновками, викладеними у поданні, та вважає їх такими, що не відповідають чинному законодавству України та обставинам справи, оскільки витребувана інформація є банківською таємницею, яку можна розкрити тільки з дозволу власника такої інформації або за рішенням суду /а.с.52/.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до директора юридичного департаменту ОСОБА_2 банку України із листом № 01-23.1/5986 від 25.11.2015 р., у якому просить підтвердити, що здійснені клієнтом банку угоди, зокрема, надані довіреності, одержані банком від клієнта, є документами, що містять банківську таємницю, порядок розкриття якої встановлено ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Розглянувши вказаний лист позивача, ОСОБА_2 банк України надіслав електронне повідомлення № 18-03012/99346 від 14.12.2015 р., в якому посилаючись на положення ст.ст. 60-62 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.3.3 глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління ОСОБА_2 банку України від 14.07.2006 р. № 267, та лист Верховного Суду України від 21.12.2009 р. щодо узагальнення практики розгляду справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, роз'яснив, що при розгляді питання щодо віднесення інформації до банківської таємниці та порядку її розкриття слід враховувати вищенаведені норми законодавства, а також умови укладених між клієнтом та банком угод (договорів) /а.с.33/.

Відповідно до рішення № 124-р/к від 27.11.2015 р. у справі № 03-06/102-15 «Про припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» адміністративна колегія Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України визнала дії публічного акціонерного товариства комерційний банк «Євробанк», які полягають у неподанні інформації на вимогу відділення № 01-27/02-2586 від 04.08.2015 р. у встановлений строк (до 28.08.2015 р.) порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки; за вказане порушення, відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» наклала на публічне акціонерне товариство комерційний банк «Євробанк» штраф у розмірі 20400,00 грн. /а.с.29-31/.

Супровідним листом № 01-27/17-3725 від 01.12.2015 р. вищенаведене рішення надіслано відповідачу та отримано ним 04.12.2015 р., що підтверджується штампом вхідної кореспонденції банку /а.с.28/.

Колегією суддів встановлено, що станом на 01.01.2015 р. доходи банку/позивача складають 219528651,25 грн., при цьому доходи банку, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, складають 227992949,00 грн., що підтверджується податковою декларацією з податку на прибуток банку за 2014 рік та довідкою ПАТ КБ «Євробанк» /а.с.51/.

Звертаючись з позовом у даній справі, позивач доводить, що запитувана у вимозі Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України інформація є банківською таємницею, тому відмова у наданні такої інформації є правомірною.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Частиною 1 ст.59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, враховуючи таке.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст.7 цього Закону у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Частиною 2 ст.12 Закону передбачено, що повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженому розпорядженням Антимонопольного комітету України 23 лютого 2001 року № 32-р та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 березня 2001 року за № 291/5482, зокрема, п.3 ч. 1, між іншим передбачає, що відділення АМК має повноваження вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Статтею 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України передбачено, що суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

За змістом статей 22, 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо подання суб'єктами господарювання та інших документів, інформації тощо, необхідних для виконання цими органами завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, а обсяг запитуваної інформації повинен відповідати змістовному колу цих завдань..

Згідно з п.13 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 р. № 15 розяснено, що у перевірці правильності застосування органами Антимонопольного комітету України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" судам необхідно враховувати, що зазначені органи не обмежені у виборі джерела для отримання інформації, необхідної для виконання їх завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з'ясовувати, чи було повідомлено суб'єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, ПАТ КБ «Євробанк» посилається на те, що витребувана ОСОБА_3 обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України інформація належить до банківської таємниці, а отже має надаватися у визначеному ст.62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" порядку розкриття банківської таємниці. За позицією відповідача, запитувана у вимозі інформація не була банківською таємницею, не містила жодних конфіденційних даних та даних про стан фінансових рахунків чи зобов'язань конкретного підприємства перед банком..

Питання щодо віднесення інформації до банківської таємниці, порядок її розкриття врегульовано положенням ст.ст.60, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Так, відповідно до ст.60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третіми особами при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є:

1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у ОСОБА_2 банку України;

2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди;

3) фінансово-економічний стан клієнтів;

4) системи охорони банку та клієнтів;

5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності;

6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація;

7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню;

8) коди, що використовуються банками для захисту інформації.

Порядок розкриття банківської таємниці визначений статтею 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Зокрема, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками: 1) на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи; 2) за рішенням суду; 3) органам прокуратури України, Служби безпеки України, ОСОБА_2 поліції, ОСОБА_2 антикорупційному бюро України, Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу.

Колегією суддів встановлено, що інформація, яка була сформована у запиті № 01-27/02-2586 від 04.08.2015 р., не містить ознак, передбачених ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківської таємниці, оскільки вона не стосувалася фінансово-економічного стану клієнтів банку, не містила жодних конфіденційних даних та даних про стан фінансових рахунків чи зобов'язань конкретного підприємства перед банком, про операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди.

Невірне тлумачення позивачем/скаржником та оцінка сформованому запиту призвело до безпідставної відмови у наданні запитуваної інформації. Так, за твердженнями банку довіреність є угодою діючого клієнта банку, тому є банківською таємницею.

Відповідно до ч.3 ст. 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Отже, довіреність є одностороннім юридичним актом, в якому визначаються повноваження представника, і як односторонній правочин може створювати обовязки лише для особи, яка його вчинила; сама по собі довіреність не є угодою.

Крім того, позивачем не доведено в порядку ст.ст.33, 34 ГПК України, що ТОВ «Номінал» заперечував проти надання інформації, яка вимагалася відділенням у позивача - копії всіх одержаних від довіреностей на представлення інтересів і отримання документів.

З урахуванням наведених норм, колегія суддів критично оцінює наданий позивачем висновок науково-правової експертизи при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України на запит публічного акціонерного товариства, виконаної у відповідності із Законом України «Про наукову і науково-технічну експертизу», згідно з яким банківською таємницею є, зокрема, інформація про представників клієнта, що представляли його інтереси у відносинах з банком, у тому числі з метою отримання від банку інформації та її носіїв (зокрема, банківських довідок). Таке тлумачення норм Закону України «Про банки і банківську діяльність» колегія суддів вважає безпідставно розширеним.

В статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» надано перелік порушень законодавства про захист економічної конкуренції. Серед порушень пунктом 13 даної статті передбачено - неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем допущено порушення законодавства про захист економічної конкуренції, визначене пункту 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», яке полягає у неподанні інформації на вимогу територіального відділення у встановлені строки.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на суб'єктів господарювання, зокрема за порушення передбачене пункту 13 статті 50 цього Закону у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітній рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Таким чином, оскільки відділення АМК у межах наданих йому повноважень мало право витребувати у ПАТ КБ «Євробанк» відповідну інформацію, необхідну для дослідження порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а ПАТ КБ «Євробанк» безпідставно ухилився від обов'язку надати таку інформацію у встановлені строки, має місце порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що позов публічного акціонерного товариства «Євробанк» до Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Хмельницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №124-р/к від 27.11.2015 р. є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обгрунтованих висновків суду першої інстанції, і колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни рішення господарського суду Хмельницької області від 02.02.2016 р. у справі № 924/1995/15 за ст.104 ГПК України.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк "Євробанк" залишити без задоволення. Рішення господарського суду Хмельницької області від 02.02.2016 р. у справі № 924/1995/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 924/1995/15 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Петухов М.Г.