КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Справа№ 910/30991/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Рудченка С.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № б/н від 12.10.15 р.

від відповідача: Ковбаса В.М. довіреність № 146 від 15.09.15 р.

Киртиченко С.М. довіреність № 2 від 11.01.16 р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук України

на рішення Господарського суду міста Києва від 04 лютого 2016 року

у справі №910/30991/15 (суддя Привалов А.І.)

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5

до Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук України

про стягнення 41 053,92 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 41 053,92 грн. (а.с.6-8).

04 лютого 2016 року рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/30991/15 позовні вимоги задоволено частково (а.с. 166-172).

11 лютого 2016 року Науково-технологічний алмазний концерн (АЛКОН) НАН України звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 04 лютого 2016 року у справі №910/30991/15, про що свідчить відмітка Господарського суду міста Києва на титульній сторінці апеляційної скарги, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04 лютого 2016 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2016 року, для розгляду апеляційної скарги Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук України на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/30991/15 від 04 лютого 2016 року визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Рудченка С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22 лютого 2016 року апеляційну скаргу Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук України на рішення Господарського суду міста Києва від 04 лютого 2016 року у справі №910/30991/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Рудченко С.Г., справу призначено до розгляду на 15 березня 2016 року.

29 лютого 2016 року представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 11 березня 2016 року, у зв'язку з перебуванням судді Агрикової О.В. у відпустці, для розгляду справи №910/30991/15, сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Коротун О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11 березня 2016 року апеляційну скаргу Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук України на рішення Господарського суду міста Києва від 04 лютого 2016 року у справі №910/30991/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Коротун О.М.

15 березня 2016 року представником відповідача подано клопотання про участь у процесі ОСОБА_5, клопотання про зупинення провадження у справі та направлення матеріалів справи прокуратури м. Києва з метою розслідування законності здійснення фінансової операції, а також клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання виконання підпису в договорі від 14.03.2014 р. та довіреності від 12.10.2015 р. на ОСОБА_2 ОСОБА_5 чи іншою особою.

15 березня 2016 року у судовому засіданні у відповідності до ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 29 березня 2016 року.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 28 березня 2016 року, у зв'язку з перебуванням судді Коротун О.М. на участі у тренінгу, для розгляду справи №910/30991/15, сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Агрикової О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28 березня 2016 року апеляційну скаргу Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук України на рішення Господарського суду міста Києва від 04 лютого 2016 року у справі №910/30991/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Рудченка С.Г., Агрикової О.В.

29 березня 2016 року представником позивача подано письмові пояснення по справі.

29 березня 2016 року представником позивача подано клопотання щодо здійснення перевірки повноважень ОСОБА_2, як представника ФОП ОСОБА_5

За результатами розгляду у судовому засіданні 29 березня 2016 року клопотань Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук України колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої - другої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: призначення господарським судом судової експертизи; надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування; заміни однієї з сторін її правонаступником.

Відповідно до ч. 4 ст. 90 ГПК України якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування.

Колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та направлення матеріалів до прокуратури м. Києва, в зв'язку з його необґрунтованістю, оскільки згідно з п.4.2 посадової Інструкції заступника генерального директора НТАК (АЛКОН) НАН України, при порушенні чинного законодавства заступник генерального директора концерну несе відповідальність в межах, визначених чинним кримінальним, адміністративним та цивільним законодавством України, що, в свою чергу, наділяє відповідача правом звернутися у встановленому порядку до органів прокуратури щодо порушення питання досудового розслідування законності фінансової операції між позивачем та відповідачем згідно договору № 2 від 14.03.2014 р. Крім того зазначені відповідачем у клопотанні обставини не впливають на зміст договірного зобов'язання по поверненню останнім Позивачу отриманої ним фінансової допомоги, з огляду на те, що сам договір про надання поворотної фінансової допомоги на даний час є чинним і не визнаний судом недійсним або удаваним, тоді як доказів його оспорювання сторонами суду також надано не було.

Колегія суддів також відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі почеркознавчої експертизи, зокрема експертизи підпису фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, у зв'язку з його необґрунтованістю, оскільки питання недійсності договору № 2 про надання поворотної фінансової допомоги від 14.03.2014 р. не є предметом розгляду даної справи, а ФОП ОСОБА_5 не заперечує факт підписання та виконання спірного договору.

Клопотання відповідача про здійснення перевірки повноважень ОСОБА_2 як представника позивача також відхиляється колегією суддів з огляду на те, у матеріалах справи відсутні докази того, що довіреність, якою позивач уповноважила свого представника скасована, яким у відповідності ч. 2 ст. 249 ЦК України могло б бути повідомлення особою, яка видала довіреність і згодом скасувала її, в тому числі, третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

Крім того вказана довіреність містить всі необхідні реквізити що вимагаються законодавством, крім того свою згоду на представництво ОСОБА_2 позивач засвідчила окрім особистого підпису також і печаткою фізичної особи підприємця.

Колегія суддів відхиляє клопотання відповідача про участь у процесі ОСОБА_5 з огляду на його безпідставність та зазначає, що нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено можливості забезпечення примусової явки сторін у судове засідання, положеннями статті 22 ГПК України передбачено саме право сторін брати участь у господарських засіданнях. При цьому ст. 28 ГПК України передбачено можливість ведення сторонами і третіми особами справ у суді через своїх представників.

Представники Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук України в судовому засідання 29 березня 2016 року надали суду пояснення, в яких просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04 лютого 2016 року у справі №910/30991/15 та прийняти нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник ФОП ОСОБА_5 в судовому засіданні 29 березня 2016 року надав суду пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 04 лютого 2016 року у справі №910/30991/15 без змін.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

14 березня 2014 року між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 (діла - позивач, кредитор) та Науково-технологічним алмазним концерном (АЛКОН) НАН України (далі - відповідач, позичальник) було укладено Договір № 2 про надання поворотної фінансової допомоги (далі - Договір), у відповідності з п. 1.1. якого кредитор зобов'язується надати позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов'язується повернути поворотну фінансову допомогу у порядку і строки, визначені цим договором (а.с. 17-18).

Відповідно до п. 2.1. Договору, поворотна фінансова допомога надається кредитором позичальнику в розмірі 49 000,00 грн. з метою забезпечення позичальника коштами для здійснення повернення Пансіонатом "АЛМАЗ" філією НТАК (АЛКОН) НАН України передоплати за путівки та поворотної фінансової допомоги.

Відповідно до п. 2.2. Договору, поворотна фінансова допомога надається в гривнях України у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника в установі банку по зазначеним ним реквізитам або у готівковому вигляді шляхом внесення коштів в касу Позичальника.

За умовами п. 3.1. Договору, позичальник зобов'язується повернути суму поворотної фінансової допомоги, отриманої в рамках умов даного договору, в строк до 30.06.2014 р.

За умовами п. 4.1. Договору поворотна фінансова допомога повертається Кредитору, у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Кредитора в установі банку по зазначеним ним реквізитам або у готівковому вигляді шляхом внесення коштів з каси Позичальника.

Надання позивачем відповідачу поворотної безвідсоткової фінансової допомоги за Договором № 2 від 14.03.2014 р. на суму 43 000,00 грн. та на суму 6 000,00 грн. підтверджується банківською виписокою по рахунку позивача за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. (122-129).

Вказане підтверджується також випискою по рахунку № 6001 "АЛКОН-СЕРВІС" підрозділу НТАК "АЛКОН" за період з 14.03.2014 р. по 22.07.2014 р., копії якої надані позивачем та завірені його печаткою (а.с.86, 104).

Однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань фінансову допомогу повернув частково в сумі 28 300,00 грн. і неоплаченою залишилась сума в розмірі 20 700,00 грн., що і стало підставою для звернення з указаним позовом.

За своєю цивільно-правовою природою договір поворотної фінансової допомоги є договором позики.

Приписом ст. 1046 ЦК України унормовано, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, уклавши вказаний договір, позивач та відповідач реалізували своє право на вільний вступ у договірні відносини, вибір контрагента, визначення умов договору та встановлення його змісту, зокрема, погодили предмет договору, взаємні права і обов'язки, суму договору, строк повернення позичальником фінансової допомоги, строк дії договору, відповідальність сторін та інші умови.

Тому, оскільки позивачем надано докази надання відповідачу фінансової допомоги, обумовленої договором, на загальну суму 49 000,00 грн., а відповідачем не надано доказів повного повернення вказаних грошових коштів, а саме на суму 20 700,00 грн., відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 20 700,00 грн. підлягає задоволенню.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що твердження відповідача щодо того, що кошти за спірним договором в сумі 49 000,00 грн. були перераховані не на користь НТАК (АЛКОН) НАН України спростовуються умовами наявного у матеріалах справи договору доручення № 07.11 від 07.09.2011р., укладений між НТАК (АЛКОН) НАН України, в особі генерального директора Новікова М.В., в якості довірителя, та Підрозділом "АЛКОН-СЕРВІС" НТАК (АЛКОН) НАН України, в особі директора Сідорко В.І., в якості повіреного, за умовами п.1.1 якого повірений зобов'язався від імені та за рахунок довірителя здійснювати платежі, отримувати та відправляти кошти (а.с. 132).

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Статтею 92 ЦК України у частинах 1, 3 передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Згідно зі ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Тобто наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів тощо) (п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Наказом № 5/1 від 31.01.2013 р. переведено Шипошу М.А. з посади Заступника генерального директора НТАК (АЛКОН) НАН України на посаду Заступника генерального директора - директор пансіонату "АЛМАЗ" філії НТАК (АЛКОН) НАН України з 01.02.2013р. (а.с. 146).

Спірний Договір підписаний Заступником генерального директора - директором пансіонату "АЛМАЗ" філії НТАК (АЛКОН) НАН України, який діє на підставі Статуту, відповідно до п. 6.2 якого, Генеральний директор може делегувати частину повноважень своїм заступникам та керівникам дирекції Концерну.

Згідно з п.3.1 посадової Інструкції заступника генерального директора НТАК (АЛКОН) НАН України, заступник генерального директора концерну безпосередньо підпорядковується генеральному директору і в його відсутності виконує його обов'язки (а.с.149-153).

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що часткове повернення позивачем грошових коштів за Договором № 2 від 14.03.2014 р., в силу ч. 1 ст. 241 ЦК України, свідчить про схвалення спірного правочину відповідачем, а тому посилання у апеляційній скарзі на те, що вказаний Договір було укладено з порушенням є безпідставними.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача 7 833,67 грн. пені, 3% річних у сумі 621,00 грн. та 11 899,25 грн. інфляційних втрат, які нараховані за період з 01.07.2014 р. по 30.06.2015 р.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, у п. 5.1 Договору сторони передбачили, що у випадку неповернення поворотної фінансової допомоги у вказаний в п. 3.1 даного Договору термін, позичальник сплачує на корить кредитора пеню в розмірі 1% неповерненої вчасно суми за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України, у сфері господарювання, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши правильність нарахування пені, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з урахуванням приписів ч. 6 статті 232 ГК України, до стягнення підлягає пеня в сумі 2 637,69 грн.

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 621,00 грн. та інфляційних втрат у сумі 11 899,25 грн. ґрунтуються на законі, а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, підлягають задоволенню відповідно до розрахунків позивача, які додано до позовної заяви, та які є арифметично вірними.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не прореагував на порушення з боку позивача щодо невиконання вимог ухвали, якою позивача було зобов'язано особисто з'явитись у судове засідання для надання пояснень. Нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено можливості забезпечення примусової явки сторін у судове засідання. При цьому положеннями статті 22 ГПК України передбачено саме право сторін брати участь у господарських засіданнях. При цьому ст. 28 ГПК України передбачено можливість ведення сторонами і третіми особами справ у суді через своїх представників.

З огляду на забезпечення позивачем присутності свого представника у судовому засіданні та наданні відповідних доказів на підтвердження його повноважень, а також заявлених позовних вимог, у суду першої інстанції не було підстав для вчинення дій, про які зазначає відповідач у свої апеляційній скарзі.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не здійснив розгляд заявлених відповідачем клопотань у судовому засіданні 04.02.2016 р., а також після нарадчої кімнати було оголошено лише резолютивну частину спростовуються наявним у матеріалах справи протоколом судового засідання (а.с. 164).

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх в розумінні статті 33, 34 ГПК України доказів, які могли б стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04 лютого 2016 року у справі №910/30991/15 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук України на рішення Господарського суду міста Києва від 04 лютого 2016 року у справі №910/30991/15 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Науково-технологічного алмазного концерну (АЛКОН) Національної академії наук України на рішення Господарського суду міста Києва від 04 лютого 2016 року у справі №910/30991/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04 лютого 2016 року у справі №910/30991/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/30991/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді С.Г. Рудченко

О.В. Агрикова