Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

"22" березня 2016 р. Справа № 927/121/16

Позивач: Виконавчий комітет Ніжинської міської ради, , пл. Івана Франка, 1, м. Ніжин, Ніжинський район, Чернігівська область, 16600

Відповідач: Приватне підприємство фірма "Монумент", , вул. Богуна, 10 (стара адреса: вул. Богуна, 12), м. Ніжин, Ніжинський район, Чернігівська область, 16600

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Комунальне підприємство Оренда комунального майна Ніжинської міської ради, , вул. Яворського, 3, м. Ніжин, 16600

Предмет спору: про стягнення 12719,60 грн,

Суддя В.В. Шморгун

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1 - начальник відділу юридично-кадрового забезпечення апарату виконавчого комітету, довіреність 02.1-27/373 від 26.02.2016;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: ОСОБА_2 - директор, розпорядження №158 від 03.11.2015.

У судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради Чернігівської області подано позовну заяву до Приватного підприємства фірма Монумент про стягнення заборгованості у розмірі 12719,60 грн, яка утворилась внаслідок невиконання грошового зобовязання щодо сплати орендної плати на підставі договору оренди майна міської комунальної власності, та судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 15.02.2016 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 01.03.2016.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 01.03.2016 на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Комунальне підприємство Оренда комунального майна Ніжинської міської ради та відкладено розгляд справи на 22.03.2016.

У судове засідання зявилися уповноважені представники позивача та третьої особи.

Відповідач у судове засідання не зявився.

Ухвала Господарського суду Чернігівської області від 01.03.2016 яка була направлена на юридичну адресу повернулася до суду неврученою з відміткою поштового звязку за закінченням терміну зберігання.

За приписами ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осібпідприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження вручена їм належним чином.

Пунктом 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі Постанова № 18) передбачено, що за змістом статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на приписи ст. 64 Господарського процесуального кодексу України та п.3.9.1 Постанови № 18 суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Представники позивача та третьої особи вважали за можливе розглянути справу за відсутності уповноваженого представника відповідача.

Від представників позивача та третьої особи клопотання про фіксацію судового засідання технічними засобами не надходило.

У судовому засіданні представником позивача подано клопотання №02.1-18/527 від 21.03.2016 про залучення до матеріалів справи додаткових документів, а саме рахунки на оплату (на 17 арк.), виписки по рахунку балансоутримувача (на 8 арк.) та розрахунок орендної плати (на 1 арк.).

Клопотання судом задоволено, документи залучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні представником третьої особи подано письмові пояснення по справі №74 від 21.03.2016, які судом прийнято, залучено до матеріалів справи.

У даних письмових поясненнях третьою особою зазначено, що орендоване нежитлове приміщення площею 39,0 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Ніжин, вулю Богуна, 10, перебуває на балансі КП Оренда комунального майна.

Розрахунок розміру орендної плати здійснювався балансоутримувачем відповідально до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна власності територіальної громади міста Ніжина (надалі - Методика), затвердженої рішенням ХХХІІ сесії Ніжинської міської ради V скликання від 26.12.2007, розділу 7 Методики.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Хоча умовами спірного договору не передбачено і відповідач не звертався з вимогою до третьої особи (балансоутримувача) щодо надання рахунків на оплату, однак балансоутримувач щомісячно інформував відповідача та надсилав поштою відповідні рахунки на сплату.

Використання орендної плати здійснюється балансоутримувачем відповідно до розділу 14 Методики: 70% орендної плати перераховується до міського бюджету (в останній робочий день поточного місяця), 30% - залишається у КП Оренда комунального майна.

Судом було зясовано думку позивача про можливість переходу до розгляду справи по суті.

Представник позивача повідомив суд, що вважає за можливе перейти до розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Згідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (далі Постанова № 18) передбачено, у випадку нез'явлення у засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно наявного у матеріалах справи спеціального витягу з ЄДР від 12.02.2016 єдиним засновником та одночасно керівником ПП Монумент є ОСОБА_3.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки №1501/02.02-02-17 ВІД 05.08.2014 відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції зареєстрований актовий запис №367 від 12.05.2014 про смерть ОСОБА_3.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає як підставу припинення провадження у справі смерть лише фізичної особи-підприємця, а не хоча і єдиного, але засновника юридичної особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно до ч. 2,3 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Окрім того, ч. 1,2 ст. 104 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно наявного у матеріалах справи спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент розгляду справи Приватне підприємство фірма Монумент не припинено.

Ліквідація підприємства здійснюється у порядку, передбаченому ст. 110 112 Цивільного кодексу України та Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних особі-підприємців та громадських формувань.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість задоволення вимог кредитора за рахунок майна боржника навіть у разі смерті засновника такого боржника, а тому суд не приймає до уваги зазначену обставину при вирішенні цього спору.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що позивач проти розгляду справи без участі уповноваженого представника відповідача не заперечували, суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, здійснює розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, виключно за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача виклав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та усних поясненнях.

Зокрема, представник позивача пояснив суду, що позовна вимога про стягнення усієї суми боргу на користь Виконавчого комітету Ніжинської міської ради є правомірною, оскільки позивач є стороною у договорі, а Ніжинська міська рада є засновником КП Оренда комунального майна та власником орендованого майна

На запитання суду стосовно підтвердження розміру орендної плати за вересень 2013 року представник позивача не відповів, а лише зазначив, що усі нарахування щодо розміру орендної плати здійснювалися третьою особою.

Представник третьої особи підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, письмових та усних поясненнях.

Зокрема, представник третьої особи пояснив суду, що усі відносини з відповідачем за спірним договором здійснювало КП Оренда комунального майна.

Відповідно до додатку №2 спірного договору (Розрахунку розміру орендної плати) розмір орендної плати за перший місяць оренди (базовий місяць) складає 776,88 грн.

Нарахування орендної плати здійснювалося на підставі Методики шляхом корегування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Окрім того, представник третьої особи пояснив суду, що остання оплата відповідачем була здійснена у червні 2013 року, а нарахування заборгованості з орендної плати здійснено з вересня 2013 року по 12 травня 2014 року, до дня смерті засновника (директора) ПП Монумент.

На запитання суду про причини відсутності розрахунку заборгованості з орендної плати за липень-серпень 2013 року, представник третьої особи зазначив, що точних показників заборгованості за цей період не має, але можливо з боку відповідача була передоплата.

Представником позивача, також, було заявлено усне клопотання про уточнення позовних вимог, а саме зміни вимоги щодо стягнення заборгованості не на користь позивача, а 70% до міського бюджету, 30% - на рахунок КП Оренда комунального майна.

У п. 3.11 Постанови Пленуму Вищого Господарського суд №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зазначено, що ГПК, зокрема, статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержало правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Відповідно до абзаців 5,6 п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого Господарського суд №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Отже, усне клопотання представника позивача про уточнення позовних вимог, а саме зміни підстав щодо стягнення заборгованості не на користь позивача, а 70% до міського бюджету, 30% - на рахунок КП Оренда комунального майна суд розцінює саме як зміну підставу позову, оскільки у даному випадку змінюються обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Згідно ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, передбачено, що до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 3.12 Постанови № 18 право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 Господарського процесуального кодексу України з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Заяви про зміну предмету або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 Господарського процесуального кодексу України, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору.

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України) відкриття судового засідання, розяснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обовязків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до зясування у передбаченому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12р. Про судове рішення зміна предмета або підстав позову за заявою позивача допустима лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та якщо при цьому не порушено процесуальних прав відповідача, передбачених статтями 22 і 23 Господарського процесуального кодексу України, і відповідачеві було надано можливість подання доказів щодо нового предмета або підстав позову та наведення його доводів у судовому засіданні. Волевиявлення позивача повинно викладатись у письмовій формі.

Представник позивача заявив це клопотання після початку розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд відхиляє таке усне клопотання представника позивача про уточнення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, перевіривши надані представником позивача докази та оглянувши у судовому засіданні їх оригінали, суд не вбачає підстав задоволення позову з таких підстав.

Як встановив суд, 18 жовтня 2002 року між Виконкомом Ніжинської міської ради (позивач у справі, Орендодавець за договором) та Приватним підприємцем Монумент (відповідач у справі, орендар за договором) було укладено договір оренди майна міської комунальної власності №69, який погоджено балансоутримувачем відділом орендних відносин комунального майна.

Відповідно до умов цього Договору Орендодавець згідно з рішенням виконкому та сесії міської ради від 15.08.2002 №514 і 28.02.2002, відповідно, передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: 16600, м. Ніжин, вул. Богуна, 12, площею 39,0 м. кв., яке знаходиться на балансі Відділу орендних відносин комунального майна для майстерні по наданню побутових послуг на підставі рішення виконкому №596 від 26.09.2002.

Термін дії даного договору до 01.10.2003.

Передача та прийняття вищевказаного майна у фактичне користування підтверджується наявним у матеріалах справи актом прийому-передачі в оренду майна міської комунальної власності (а.с. 15).

15 листопада 2007 року між Виконкомом Ніжинської міської ради (позивач у справі, Орендодавець за договором) та Приватним підприємцем Монумент (відповідач у справі, орендар за договором) було укладено договір оренди майна міської комунальної власності №69 (надалі Договір), який погоджено балансоутримувачем КП Оренда комунального майна.

Згідно розділу 1 Договору Орендодавець згідно з рішенням виконкому та сесії міської ради від 15.08.2002 №514 і 28.02.2002, відповідно, передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: 16600, м. Ніжин, вул. Богуна, 10, площею 39,0 м. кв., яке знаходиться на балансі КП Оренда комунального майна для офісу, майстерню з встановлення памятників на підставі рішення міськвиконкому №2573 від 15.11.2007.

Відповідно до п. 2.1 Договору вступ Орендаря у строкове платне користування майном настає одночасно з підписанням сторонами цього Договору та акту прийому-передачі зазначеного майна.

Згідно до п. 3.1 Договору орендна плата є платежем у грошовій формі, яку вносить Орендар балансоутримувачу незалежно від наслідків діяльності Орендаря.

Відповідно до п. 3.3 Договору плата за користування майном комунальної власності визначається відповідно до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду обєктів права комунальної власності, затвердженої рішенням виконкому від 15.08.2002 №514 та сесії Ніжинської міської ради від 28.02.2002 Про Методику розрахунку та порядку, використання плати за оренду обєктів права комунальної власності і Положення про порядок і умови надання пільг з орендної плати.

Окрім того, п. 3.5 Договору визначено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Згідно п. 3.6 Договору нарахування орендної плати починається із дати підписання цього Договору, але не пізніше 10-деного терміну з дати прийняття рішення, а перерахування за поточний місяць, щомісячно у 5-дений термін після офіційного повідомлення про індекс інфляції за попередній місяць на р/р 6225 у ПІБ м. Ніжин, МФО 353434 Орендодавця (балансоутримувача).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що вищевказаний розрахунковий рахунок належить КП Оренда комунального майна.

Окрім того, у розділі 12 Юридичні адреси сторін, банківські реквізити Договору в графі Орендодавець" вказано розрахунковий рахунок саме КП Оренда комунального майна.

Відповідно до п. 3.7 Договору, нарахування та сплату коштів за користування обєктами права комунальної власності Орендар здійснює самостійно. На вимогу Орендаря Орендодавець (балансоутримувач) орендованого обєкту надає рахунок або інші платіжні документи для розрахунку за користування обєктами права комунальної власності. Відсутність відповідного рахунку (або інших платіжних документів) не є підставою для несплати орендних платежів.

Як визначили сторони у п. 3.12 Договору використання орендної плати здійснюється Орендодавцем (балансоутримувачем) відповідно до розділу 11 Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду обєктів права комунальної власності, затвердженої рішенням виконкому від 15.08.2002 №514 та сесії Ніжинської міської ради від 28.02.2002 Про Методику розрахунку та порядку, використання плати за оренду обєктів права комунальної власності і Положення про порядок і умови надання пільг з орендної плати.

Рішенням Ніжинської міської ради ХХХІІ сесії V скликання від 26.12.2007 Про підвищення ефективності використання майна власності територіальної громади міста Ніжина затверджено Методику розрахунку та порядок використання плати за оренду майна власності територіальної громади міста Ніжина.

Так, 08.02.2008 між сторонами було укладено договір про внесення змін до Договору оренди майна міської комунальної власності від 15.07.2007 №69.

Відповідно до умов цього договору п. 3.4 розділу 3 Орендна плата Договору викладено у наступній редакції: Розрахунок розміру орендної плати приведено у Додатку 2 цього Договору, що є невідємною частиною і складає за січень місяць 2008 року 776,88 грн.

На підставі рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради №415 від 24.09.2010 Про продовження договорів оренди нерухомого майна та внесення змін до рішень виконкому між сторонами було укладено додаткову угоду від 24.09.2010 до Договору, якою було продовжено термін дії Договору до 15.10.2012.

Окрім того, на підставі рішення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради №566 від 08.11.2012 Про результати конкурсу на право оренди нерухомого майна та про продовження договорів оренди між сторонами було укладено додаткову угоду від 08.11.2012 до Договору із доповненнями і змінами, якою було продовжено термін дії Договору до 15.09.2015.

Рішенням Ніжинської міської ради шістдесятої сесії шостого скликання №15-60/2014 від 22 липня 05 серпня 2014 року Про оренду комунального майна припинено договір оренди майна міської комунальної власності від 15.11.2007 №69 нежитлового приміщення загальною площею 39,0 м. кв., з приватним підприємством фірма Монумент у звязку зі смертю орендаря.

Позивачем на адресу відповідача надсилалися претензії №189 від 20.06.2013 на суму 2736,09 грн та №12 від 10.01.2014 на суму 10320,62 грн.

Позивачем за спірним договором нараховано заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 12719,60 грн за період з вересня 2013 року по 12 травня 2014 року, при цьому, суд встановив, що нарахування орендної плати здійснено фактично по 12 червня 2014 року.

На підтвердження позовних вимог позивачем було надано рахунки на оплату орендної плати за період з січня 2013 року по травень 2014 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Окрім того, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1,2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Окрім того, відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором, сторона яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Згідно з ч. 1,2 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Відповідно до п.п 2 п. 14.1 Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна власності територіальної громади міста Ніжина орендна плата, розрахована згідно з цією Методикою перераховуються за оренду нерухомого майна та іншого індивідуально визначеного майна, що перебуває на балансі КП Оренда комунального майна: 70% орендної плати до міського бюджету, 30% - КП Оренда комунального майна.

Як пояснив представник третьої особи вся сплачена відповідачем сума орендної плати зараховувалася на рахунок КП Оренда комунального майна (балансоутримувач), а вже потім в кінці місяця КП Оренда комунального майна перераховувало 70% сплаченої орендної плати до місцевого бюджету м. Ніжина, а 30% залишаються на підприємстві для ведення господарської діяльності.

У свою чергу позивач у позовній заяві просить стягнути усю суму заборгованості на користь Виконавчого комітету Ніжинської міської ради.

Твердження представника позивача щодо можливості стягнення усієї суми заборгованості на користь Виконавчого комітету Ніжинської міської ради, оскільки Ніжинська міська рада є засновником КП Оренда комунального майна та власником орендованого майна судом до уваги не приймаються зважаючи на наступне.

Перерахування орендної плати саме на рахунок балансоутримувача є істотною умовою Договору (п. 3.6) та визначено у п.п 2 п. 14.1 Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна власності територіальної громади міста Ніжина.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 62 Господарського кодексу України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Зокрема ч.1 ст. 63 Господарського кодексу України визначено, що залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти комунальні підприємства, що діють на основі комунальної власності територіальної громади.

З урахуванням приписів ч. 9 ст. 78 Господарського кодексу України та відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського кодексу України Комунальне підприємство Оренда комунального майна є суб'єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що стягнення заборгованості на користь Виконавчого комітету Ніжинської міської ради не відповідає вимогам Конституції та законам України, у тому числі, порушує умови Договору та права КП Оренда комунального майна.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до наявних в матеріалах виписок по оплаті орендної плати відповідачем було сплачено на рахунок балансоутримувача 17.07.2013 орендну плату у розмірі 2736,09 грн, 27.06.2012 орендну плату у розмірі 4797,26 грн, 22.05.2013 орендну плату у розмірі 4000,00 грн, 25.12.2012 орендну плату у розмірі 1413,95 грн, 20.11.2012 орендну плату у розмірі 1415,36 грн, 18.10.2012 суму орендної плати у розмірі 2828,57 грн, 05.09.2012 орендну плату у розмірі 2840,00 грн, 23.05.2012 орендну плату у розмірі 5600,00 грн.

Як вбачається з вищевказаних виписок, суми оплат становлять різний розмір, не мають чітко визначеного періоду оплати та не мають привязки до виставлених балансоутримувачем рахунків на оплату.

Окрім того, з наданих позивачем виписок по рахунку балансоутримувача неможливо встановити наявність або відсутність проведених відповідачем оплат зі сплати орендної плати за спірним договором за інші періоди, а відтак і загальну суму сплаченої орендної плати.

Водночас, представником третьої особи (балансоутримувача) в усних поясненнях було повідомлено суд, що існує можливість здійснення відповідачем передоплати зі сплати орендної плати.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку орендної плати той визначає період заборгованості з орендної плати з вересня 2013 року.

Відповідно до п. 7.2 Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна власності територіальної громади міста Ніжина розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Такий самий порядок нарахування орендної плати визначений п. 3.5 Договору.

Натомість, позивачем подано суду рахунки на оплату орендної плати за період лише із січня 2013 року по травень 2014 року, натомість рахунків на оплату або інших підтверджуючих документів щодо розміру орендної плати за увесь період дії спірного договору надано не було.

Таким чином позивачем не обґрунтовано зміну розміру орендної плати з січня 2008 року (776,88 грн) по січень 2013 року (1110,46 грн), а відтак і не обгрунтовано розмір заявленої до стягнення орендної плати.

За приписами ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно з ст.ст. 32-34 та 36 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, оскільки предметом позовних вимог позивача є стягнення саме заборгованості зі сплати орендної плати, яка повинна сплачуватися у порядку та розміру визначених спірним договором, а при розгляді у судовому процесі усіх обставин справи у їх сукупності суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги порушують умови спірного договору, а також зважаючи на недоведеність позивачем тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, господарський суд оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України при відмові в позові судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 22, 27, 32-35, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю

Повне рішення складено 28.03.2016.

Суддя В.В. Шморгун