ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р. Справа № 911/42/16

За позовом Селянського-фермерського господарства Незалежність

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укртехвага

про стягнення 327041,53грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність від 02.12.2015);

від відповідача ОСОБА_3 (довіреність б/н від 24.02.2016).

СУТЬ СПОРУ: Селянське-фермерське господарство Незалежність (далі СФГ Незалежність) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укртехвага (далі ТОВ Укртехвага) про стягнення 327041,53грн у т.ч.:

- 288 000,00грн основна заборгованість;

- 39 041,53грн пеня.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань за договором №19 від 02.07.2015 в частині здійснення поставки продукції у встановлений договором строк.

Відповідач у справі ТОВ Укртехвага у своєму відзиві просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що 22.07.2015 відповідачем перераховано позивачу надлишково перераховані кошти авансу у сумі 138000,00грн згідно листа позивача №52 від 20.07.2015, також враховуючи відсутність вимоги позивача про повернення залишку передоплати у сумі 150 000,00грн, у відповідача не було правових підстав для повернення коштів.

Крім того, 21.03.2016 позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог у даній справі, відповідно до якої позивач у звязку з поверненням відповідачем суми в розмірі 138 000,00грн зменшує розмір позовних вимог у даній справі та просить суду стягнути з відповідача 150 000,00грн попередньої оплати та 20 334,11грн пені за період з 24.08.2015 по 07.12.2015.

Відповідна заява прийнята судом до розгляду, оскільки, в силу ст.22 ГПК України, право на збільшення або зменшення позовних вимог є процесуальним правом позивача, яке може бути ним реалізовано у будь-який час до прийняття рішення по суті.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), представник відповідача проти задоволення позовних вимог у даній справі заперечував та просив відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

02.07.2015 між сторонами у даній справі ТОВ Укртехвага (далі виконавець) та СФГ Незалежність (далі замовник) укладено договір №19 (далі договір, а.с.9-).

За умовами договору виконавець виготовляє та передає у власність замовника продукцію, зазначену в п. 1.2 вказаного договору і здійснює монтажні, пуско-налагоджувальні роботи на місці експлуатації продукції, а замовник приймає і оплачує продукцію на умовах вказаного договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 найменування продукції ваги автомобільні електронні (далі - продукція) з границею зважування 80 тон та довжиною платформи 18 метрів, в кількості 1 одиниці, згідно калькуляції (додаток №1, який є невідємною частиною вказаного договору).

Згідно п. 1.3 договору, поставка продукції замовнику здійснюється після надходження передоплати або повної оплати на розрахунковий рахунок виконавця в розмірі, узгодженому сторонами.

Вартість продукції згідно п. 2.1 становить ціну договору 288 000,00грн в т.ч. ПДВ, що визначено в додатку №1, який є невідємною частиною вказаного договору.

Згідно калькуляції (а.с.12) у вартість включено, зокрема: підготовка технічної документації 1 комплект; програмне забезпечення «АРМ весовщика» та навчання персоналу замовника 1 комплект; вагова платформа 18 м. (2 частини) 1 шт.; ваговимірювальний термінал 1 шт.; тензометричні датчики 6 шт.; клемна коробка 1 шт.; система обмеження коливань 4 комплекти; вузли вбудови датчиків (опорні плити верхня, нижня) 6 комплектів; зєднувальні кабелі та гофрорукав 1 комплект.

Згідно п. 3.2 договору, термін поставки продукції 30 робочих днів за умови надходження передплати згідно пп.4.1.1 вказаного договору.

Виконавець проводить монтаж та пуско-налагоджувальні роботи продукції в строк не менше 3-х робочих днів з моменту доставки продукції на місце монтажу (п. 3.5 договору).

Згідно п. 3.7 договору, на підтвердження належного виконання здійснення монтажу ваг та пусконалагоджувальних робіт сторони підписують акт приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.1 оплата здійснюється на розрахунковий рахунок виконавця в два етапи:

Перший етап передплата з власних коштів в розмірі 90 000,00влючаючи ПДВ, що складає не менше 30% вартості, перераховується на протязі 3-х банківських днів з моменту підписання договору;

Другий етап оплата з кредитних коштів банку в розмірі 198 000,00грнвключаючи ПДВ, що складає 70% вартості, перераховується після підписання акту приймання-передачі продукції на протязі 3-х банківських днів.

Згідно п. 9.1 договору, вказаний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за вказаним договором.

Як встановлено під час розгляду справи позивачем на підставі рахунку-фактури (а.с.13) перераховано відповідачу суму у розмірі 288 000,00грн, що підтверджується платіжними дорученням №712 від 02.07.2015 на суму 90 000,00грн та № 325 від 10.07.2015 на суму 198 000,00грн (а.с.14).

Проте, як зазначено позивачем ним не отримано товар, що мав би поставлятись відповідачем на виконання вищевказаного договору.

Відповідно до платіжного доручення №230 від 22.07.2015 відповідачем повернуто позивачу кошти в розмірі 138 000,00грн (а.с.43).

Крім того, листом за вих. №12 від 01.10.2015 відповідач звертався до позивача та повідомляв про затримку в поставці продукції та зобовязувався виконати всі роботи в строк до 15.10.2015.

Предметом спору у даній справі є обовязок відповідача щодо повернення переплаченої за поставлений товар та роботи суми, а також застосування до відповідача відповідальності встановленої договором та чинним законодавством України за порушення виконання зобовязань.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як визначено ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Як визначено ст. 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 664 ЦК України, Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 849 ЦК України, визначено, що Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Як встановлено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем не надано суду доказів щодо повернення попередньої оплати на суму 150 000,00грн, хоча строк виконання зобовязань відповідача з поставки товару та його монтажу настав, у звязку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати в розмірі 150 000,00грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача стосовно того, що від позивача не було вимоги позивача про повернення залишку передоплати у сумі 150 000,00грн, у відповідача не було правових підстав для повернення коштів, не приймаються судом до уваги та відхиляються судом з огляду на таке.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Так, враховуючи, що у договорі сторонами узгоджено строки поставки продукції та її монтажу, а також враховуючи, що позивачем виконані зобовязання щодо оплати товару та робіт, то саме відповідач є таким що допустив прострочення виконання зобов'язання.

З урахуванням викладеного заперечення відповідача не приймаються судом до уваги.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафної санкції (з урахуванням уточнень) в розмір 20 334,11грн за період з 24.02.2015 по 07.12.2015.

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до способу обрахунку штрафної санкції, а саме за кількість днів прострочення, вказана штрафна санкція підпадає під визначення пені, що міститься в законодавстві України.

Відповідно до п. 5.4 договору, за порушення строків, зазначених в п. 3.2, 3.5, 3.6 договору, виконавець сплачує замовнику штрафну санкцію у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується штрафна санкція, від вартості несвоєчасного виконаних робіт.

В заперечення позовних вимог, щодо стягнення пені відповідач посилається на те, що встановлена відповідним пунктом договору штрафна санкція встановлена саме за несвоєчасно виконані роботи, а оскільки сторонами в договорі не встановлено окремо плату за товар та плату за виконанні роботи то позивачем не правомірно нараховано таку штрафну санкцію не приймається судом до уваги, оскільки як вбачається з вказаного пункту договору, вказана відповідальність встановлена за порушення строків, зазначених в п. 3.2, 3.5, 3.6. А в свою чергу п. 3.2 договору передбачає термін поставки товару, а п. 3.5 монтаж та пусконалагоджувальні роботи.

Таким чином, позивачем правомірно включено до ціни обрахунку всю вартість договору, що передбачав поставку товару та його монтаж та пусконалагоджувальні роботи.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає що розмір пені за період з 24.02.2015 по 07.12.2015 на неповернуту суму попередньої оплати в розмірі 150 000,00грн становить 20 580,82грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, розмір пені, що підлягає задоволенню складає 20 334,11грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 2555,01грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укртехвага на користь Селянського-фермерського господарства Незалежність 150 000,00грн боргу, 20334,11грн пені, 2555,01грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 28.03.2016

Суддя С.І. Чонгова