ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р. Справа № 914/1659/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Желік М.Б.

суддів Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА, м. Львів, вул. Патона, 1 (вих. № 562-2893 від 01.12.15.)

на рішення Господарського суду Львівської області

від 19.11.15 у справі № 914/1659/14

за позовом: Спільного українсько-польського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю Гермес-Україна, с. Чишки, Пустомитівського району, Львівської області

до відповідача 1: Державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА, м. Львів

до відповідача 2: Державного концерну ЛОРТА, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Управління Служби безпеки України у Львівській області, м. Львів

про заборону вчинення перешкод в користуванні власністю (майном)

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 представник за довіреністю;

від відповідача 1 не зявився;

від відповідача 2 не зявився;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - не зявився.

Стороні розяснено її права та обовязки, передбачені ст. ст. 22, 27 ГПК України. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід складу суду не надходило.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

04.08.14. рішенням господарського суду Львівської області у справі № 914/1659/14 за позовом: Спільного українсько-польського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю Гермес-Україна до відповідача Державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Служби безпеки України у Львівській області Львів про заборону вчинення перешкод в користуванні власністю (майном) позовні вимоги задоволено повністю, заборонено відповідачу та його представникам вчиняти перешкоди позивачу у користуванні приміщенням промислового корпусу № 2, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Патона, 1 загальною площею 2 728,5 кв.м., здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.10.14. у даній справі рішення господарського суду Львівської області від 04.08.14. у справі № 914/1659/14 залишено без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення.

04.03.15. постановою Вищого господарського суду України у справі № 914/1659/14 касаційну скаргу Державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА задоволено частково, рішення господарського суду Львівської області від 04.08.14. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.10.14. скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій Вищий господарський суд України вказав, що ухвалюючи рішення у даній справі суди одночасно застосували норми ст. ст. 386, 391 ЦК України, які містять взаємовиключні правові підстави звернення з позовом, і відповідно різні предмети доказування. Окрім того, суди не надали належної правової оцінки договору № 01.05-98 від 18.05.98. та не зясували чи є відповідач правонаступником Львівського державного концерну ЛОРТА, а відповідно, чи породжує цей договір права та обовязки для відповідача у справі, що має значення для правильного вирішення даного спору.

За результатами нового розгляду справи, 27.05.15. ухвалою господарського суду Львівської області матеріали справи № 914/1659/14 за позовом Спільного українсько-польського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю Гермес-Україна до відповідача Державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Служби безпеки України у Львівській області Львів про заборону вчинення перешкод в користуванні власністю (майном) направлено за виключною підсудністю до господарського суду міста Києва (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44-в).

19.08.15. постановою Львівського апеляційного господарського суду вимоги апеляційної скарги Державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА задоволено, ухвалу господарського суду Львівської області від 27.05.15. скасовано, справу направлено на розгляд до господарського суду Львівської області.

05.11.15. ухвалою господарського суду Львівської області у даній справі судом в порядку положень ст. 24 ГПК України з власної ініціативи залучено до участі у праві іншого відповідача Державний концерн ЛОРТА (79040, м. Львів, вул. Патона, 1, ).

За результатами розгляду справи, 19.11.15. господарським судом Львівської області (суддя Іванчук С.В.) винесено оскаржуване рішення у справі № 914/1659/14 за позовом Спільного українсько-польського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю Гермес-Україна до відповідача 1 Державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА, відповідача 2 Державного концерну ЛОРТА, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Служби безпеки України у Львівській області про заборону вчинення перешкод в користуванні власністю (майном), відповідно до якого позовні вимоги до Державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА задоволено, заборонено відповідачу 1 та його представникам вчиняти перешкоди позивачу у користуванні приміщенням промислового корпусу № 2, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Патона, 1, загальною площею 2 728,5 кв.м., в задоволені позовних до відповідача 2 - державного концерну ЛОРТА відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням господарського суду Львівської області відповідач 1 звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 19.11.15. у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не надано належної оцінки тому факту, що договір № 01.05-98 від 18.05.98. укладено між позивачем та відповідачем 2, який був залучений до участі у справі за ініціативи суду, натомість сам позивач вимог до відповідача 2 не предявляв, окрім того, відповідач 2 не є власником чи користувачем земельної ділянки прохід через яку міг би забезпечити доступ до приміщень позивача, натомість промисловий корпус № 2 загальною площею 2 728,5 кв.м. знаходиться на земельній ділянці відповідача 1, наданій йому в безстрокове користування згідно Державного акту на право користування землею серії Б № 039412, за користування земельною ділянкою відповідачем 1 справно сплачується земельний податок.

Скаржник також зазначає, що позивач не звертався до Державного концерну ЛОРТА (з яким позивачем укладався договір купівлі-продажу приміщення промислового корпусу № 2) з проханням усунути перешкоди в користуванні майном згідно умов договору. Натомість, позивач лише при розгляді справи в господарському суді звернувся до відповідача 1 з проханням укласти договір щодо надання позивачу, його працівникам та іншим відвідувачам права безстрокового та безоплатного користування своїм майном (сервітут).

Згідно автоматизованого розподілу справ КП Документообіг господарських судів, 17.12.15 справу за № 914/1659/14 розподілено до розгляду судді доповідачу Желіку М.Б., членам колегії суддям Т.С.Костів та Р.І.Марку. Згідно розпорядження керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду від 01.03.16. та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 01.03.16. у звязку з перебуванням судді члена колегії Костів Т.С. у відпустці вносилися зміни до складу колегії суддів по розгляду даної справи. Відтак, розгляд справи здійснювався колегією суддів у складі головуючого судді Желіка М.Б., суддів Кордюк Г.Т., Марка Р.І. Зазначеному складу колегії суддів відводів не заявляли.

21.12.15 ухвалою Львівського апеляційного господарського суду подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття апеляційної скарги до провадження, розгляд справи призначено на 27.01.16.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 27.01.16, 16.02.16., 02.03.16. та 09.03.16 розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у них.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.16. виправлено описку у резолютивній частині ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 27.01.16. не зачіпаючи при цьому її суті, зокрема, п. 1 ухвали викладено у редакції Відкласти розгляд справи на 16.02.16..

16.02.15. ухвалою Львівського апеляційного господарського суду за клопотанням позивача та відповідача 1 продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 календарних днів.

25.01.16 від представника скаржника надійшло доповнення до апеляційної скарги, в якому він додатково зазначає, що у задоволені позовних вимог до відповідача 2 також слід відмовити, з огляду на те, що договір № 01.05-98 від 18.05.98. закінчив строк своєї дії 31.12.15., а відтак умови зазначеного договору, зокрема, в частині забезпечення прав позивача щодо пропуску (проїзду) до приміщення промислового корпусу № 2 не є обовязковими для нього.

15.02.16. через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, з огляду на те, що позиція сторони викладена у поясненнях, які містяться в матеріалах справи, а новими фактами та даними, що стосуються предмету спору сторона не володіє та повідомити не може. Аналогічне за змістом клопотання подане представником третьої особи 14.03.16.

Представником позивача 16.02.16. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на положення ст. 190 ЦК України, що передбачає солідарну відповідальність перед кредиторами юридичної особи, з якої здійснено виділ, та юридичних осіб, що були створеними внаслідок виділу, положення договорів купівлі-продажу від 02.04.98. та положення договору № 01.05-98 від 18.05.98. Факт не допуску представників позивача до належного йому приміщення підтверджується наявними в матеріалах справи актами від 09.07.14. та 22.01.15. і рішенням реєстратора від 12.07.15., яким відмовлено у видачі витягу з реєстру для відчуження нерухомого майна, оскільки неможливо провести обстеження будівлі, у звязку з недопущенням техніка до місця обстеження.

04.03.16. представником відповідача 1 на виконання вимог ухвали Львівського апеляційного господарського суду долучено належним чином завірені копії документів, а саме ухвалу господарського суду Львівської області від 26.09.02. у справі № 2/243, державний акт на право користування земельною ділянкою, податкову декларацію про сплату земельного податку, платіжні доручення про сплату земельного податку, листи від 24.03.15. та 23.11.15.

У судовому засіданні 16.03.16 позивач участь уповноваженого представника забезпечив, який надав пояснення щодо вимог апеляційної скарги та просив врахувати їх при винесенні постанови. Інші учасники судового розгляду участь уповноважених представників не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що відкладення розгляду справи за обставин, визначених у ч. 1 ст. 77 ГПК України, є обовязком лише за умови неможливості вирішення спору в даному судовому засіданні, наявності достатніх доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, відкладення розгляду справи за клопотанням скаржника та заслуховування його пояснень в попередньому судовому засіданні, колегія судів із врахуванням положень ст. 102 ГПК України щодо строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають до задоволення, з огляду на що рішення господарського суду Львівської області від 19.11.15 у справі № 914/1659/14 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, здійснити розподіл судових витрат.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Як вбачається із матеріалів справи, 02.04.98 року між Головним заводом ЛОРТА, в особі ліквідаційної комісії та Спільним українсько-польським підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю Гермес-Україна укладено договір купівлі-продажу частини промислового корпусу № 2, загальною площею 2728, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Патона, 1.

На виконання договору купівлі - продажу складено акти приймання передачі з яких вбачається, що ліквідаційна комісія заводу передала, а СП ТОВ Гермес-Україна прийняло промислову будівлю, а саме частину корпусу № 2 загальною площею 2728, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Патона, 1

Згідно умов п. 1.8. договору купівлі-продажу покупець - Спільне українсько-польське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю Гермес-Україна має право доступу до обєкту продажу, включаючи проїзд автотранспортом після передачі обєкту.

Право власності позивача на вказане приміщення підтверджується реєстраційним посвідченням від 30.06.98. за № 001534.

22.02.08. як дублікат на реєстраційне посвідчення від 30.06.98. позивачу видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а 18.06.14. ним отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № ЕЕЕ 024960 про реєстрацію права власності на вказане приміщення.

18.05.98. між Спільним українсько-польським підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю Гермес-Україна та Львівським державним концерном ЛОРТА укладено договір № 01.05-98, згідно умов якого, СП ТОВ Гермес-Україна користуватиметься проїзною частиною внутрішніх доріг державного концерну, прохідною для своїх працівників і контрольно-пропускним пунктом для транспорту, сплачуючи за це державному концерну згідно додаткової угоди.

Відповідно до п.п. 8,13 договору № 01.05-98 від 18.05.98. сторони погодили, що не будуть чинити дій, які б заважали доступу і проїзду по проїзній частині їх території до будівель і споруд сторін. Служба охорони державного концерну здійснюватиме пропуск до приміщення товариства через КПП державного концерну згідно діючих правил на державному концерні.

Термін дії угоди встановлено з моменту його підписання до 2005 року і він може бути продовженим на наступні 10 років, якщо у сторін, що його уклали не виникнуть вимоги до його змін.

Однак, як свідчать матеріали справи додаткових угод щодо порядку користування проїзною частиною внутрішніх доріг державного концерну, прохідною для своїх працівників і контрольно-пропускним пунктом для транспорту на виконання п. 3 договору № 01.05-98 від 18.05.98. не надано, натомість сторонами не заперечується, що такі не укладалися.

Звертаючись до господарського суду позивач зазначив, що йому чиняться перешкоди у користуванні майном на підтвердження чого ним додано листи від 27.07.98., 17.09.98., 20.09.98., 22.07.98., 10.07.14. з яких вбачається, що він звертався до ДК ЛОРТА та до Державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА із проханням дозволити доступ та вїзд на територію підприємства визначених у листах транспортних засобів, виготовити перепустки визначеним у листах працівникам позивача.

У відповідь на зазначене звернення листом за вих. № 1693 від 21.08.98. Державним концерном ЛОРТА зазначено, що відносини концерну і СП ТОВ Гермес-Україна, яке придбало будівлю, що знаходиться у середині території концерну будуватимуться на діючих законах України, інструкціях та розпорядчих документах, що розповсюджуються на Державний концерн ЛОРТА. Оформлення перепусток штатним працівникам товариства, громадянам України, які працюватимуть в купленій споруді, будуть оформлятися у встановленому на концерні порядку. Для цього слід направляти та на імя президента концерну прізвища працівників, дві фотографії розміром 4,5 х 6, паспортні дані кожного працівника.

Незважаючи на вжиття позивачем дій щодо отримання дозволів на прохід/проїзд до приміщення промислового корпусу відповідачем 1 вчинялися дії по не допуску його працівників, що підтверджується актами від 09.07.14., 22.01.15. та листами від 16.07.14., 11.02.14., 09.07.14., 22.01.15. Окрім того, як зазначає позивач рішенням реєстратора від 12.07.07. йому відмовлено у видачі витягу з реєстру для відчуження, так як не можливим виявилося проведення обстеження будівлі, у звязку з недопущенням техніка до місця обстеження за адресою м. Львів вул. Патона,1.

Так, з матеріалів справи вбачається, що державне підприємство Львівського державного заводу ЛОРТА є режимним підприємством, яке згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.04. № 174 включено до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Доступ громадян на територію підприємства обмежений і регламентується Порядком організації та забезпечення режиму секретності в органах державної влади, в органах місцевого самоврядування на підприємствах, в установах і організаціях, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.03. за №1561-12.

При прийнятті рішення колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Держава згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Відповідно до приписів статті 321 ЦК України oсоба може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право на захист особа здійснює на свій розсуд (частина перша статті 20 ЦК). Відповідно до положень норм ст. 16 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном ст. 391 ЦК України.

Власник може звернутися з позовом про усунення будь-яких порушень свого права. При цьому, для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки. Достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) обєктивно порушували права власника.

Частково задовольняючи позовні вимоги про заборону не чинити перешкод у користуванні власністю, суд першої інстанції, виходив із того, що права позивача підлягають захисту на підставі ст. 391 ЦК України, оскільки позивач є власником нерухомого майна - частини промислового корпусу за адресою: м. Львів, вул. Патона, 1, загальною площею 2728, 5 кв.м, однак, позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися ним через недопуск його представників через територію ДП Львівський державний завод ЛОРТА.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки суд у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин, та підставами їх виникнення, а також правовими нормами, що їх регулюють.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Негаторний позов має на меті усунення тривалих порушень повноважень власника щодо користування та розпоряджання своїм майном. Право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном.

Однією з особливостей цього позову, як правило, є відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі, що має місце й у даному випадку. Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Крім того, негаторний позов має на меті усунення тривалих порушень зазначених повноважень власника, а не тих, що мали місце в минулому, що обумовлює непоширення на вимоги за негаторним позовом строків позовної давності.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Якщо ж на час подання позову порушення припинилися, то й відпадає підстава для предявлення негаторного позову. Власник має право у даному випадку вимагати лише відшкодування збитків або застосувати інший спосіб захисту свого права. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобовязально-правовими засобами.

Негаторним є також позов власника про усунення перешкод у здійсненні користування майном третіми особами, в яких існували підстави для цього, але вони згодом відпали (наприклад, у разі визнання угоди недійсною, припинення договору за угодою сторін та ін).

Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Проте, ст. 391 ЦК не встановлює ознаку протиправності дій особи. Для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки, достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) обєктивно порушували права власника і були протиправними.

Предмет негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника тощо).

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт обєктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

У негаторному позові можуть бути закладені вимоги: про виселення з безпідставно займаного приміщення; про звільнення безпідставно займаних адміністративно-виробничих приміщень; про звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою; про вчинення порушником дій, спрямованих на ліквідацію перешкод у користуванні майном (наприклад, зниження поверховості будинку, знесення дамби та відновлення попереднього русла річки); про припинення певних дій чи робіт (наприклад, про заборону спорудження дамби, про будівництво багатоповерхового будинку чи промислового комплексу, прокладення залізниці в густонаселеному районі).

Натомість у даному спорі позивач звертаючись до суду просив постановити рішення, яким заборонити юридичній особі Державному підприємству Львівський державний завод ЛОРТА та її представникам, вчиняти перешкоди юридичній особі Спільному українсько-польському підприємству у формі товариства з обмеженою відповідальністю Гермес-Україна та її представникам, у користуванні приміщенням промислового корпусу № 2, що заходиться за адресою м. Львів, вул.. Патона, 1, загальною площею 2 728,5 кв.м. Уточнення чи доповнення до позовних вимог позивачем не подалися. Перешкоди, які на думку позивача здійснює відповідач 1 у користуванні приміщенням позивача проявляються у недопуску відповідачем 1 працівників та транспортних засобів позивача через територію, якою користується відповідач 1.

Однак, з інформації зазначеної у довідці з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями Відділення Держземагенства у м.Львові № 40/01-15/957 від 08.04.13. згідно земельно-кадастрових даних земельна ділянка на вул.Патона,1 у м.Львові (згідно представленого плану земельної ділянки) знаходиться в користуванні заводу Лорта .

Судом також встановлено, що позивач не має права проїзду на транспортному засобі (проходу) через земельну ділянку відповідача 1 та не вживав дій щодо оформлення таких до моменту звернення з позовом до суду.

Натомість, як свідчать матеріали справи 04.11.15. (під час розгляду справи в господарському суді) позивач звернувся до відповідача 1 з проханням розглянути можливість укладення договору про право безстрокового та безоплатного користування своїм майном (сервітут), а саме право проходу через прохідну (прохідні), що визначені (том 3 арк. справи 141-144).

Відповідно до ч. 1 ст. 401, ч. 1 ст. 403, ч. 1 ст. 404 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (ст. 402 ЦК України).

З врахуванням зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, окрім того, вчинення відповідачем 1 перешкод позивачу у користуванні приміщенням промислового корпусу № 2, що заходиться за адресою м. Львів, вул. Патона, 1, загальною площею 2 728,5 кв.м., в розумінні положень ст. 391 ЦК України, не підтверджена належними та допустимими доказами в розумінні положень ст. 34 ГПК України.

Згідно положень ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

На виконання вимог Вищого господарського суду викладених у постанові від 04.03.15. судом встановлено, що наказом Міністерства Машинобудування військово-промислово комплексу і конверсії № 575 наказано погодитись з пропозиціями директорів підприємств головного заводу Лорта, Лорта-ТНВ, Лорта-РЕА, комбінату громадського харчування Лорта про добровільне обєднання підприємств у державний концерн Лорта та призначення президентом державного концерну Лорта ОСОБА_3

20.02.96. згідно із інформацією зазначеною у Свідоцтві про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 проведено державну реєстрацію Державного концерну ЛОРТА.

Відповідно до наказу Міністерства промислової політики України № 261 від 29.07.98. Про створення підприємства Львівського державного заводу Лорта наказано створити підприємство Львівський державний завод Лорта на базі майна госпрозрахункових структурних підрозділів, а саме механічного, ремонтно-механічного, інструментального, пластмасового виробництва, виробництва друкованих плат, енергозабезпечення, дослідного інженерно-технічного, випробувального, лікувально-оздоровчого центрів, служби звязків, друкарні, проектувальних робіт державного концерну Лорта шляхом їх відокремлення та майна реорганізованого Львівського державного підприємства Лорта-РЕА.

Пунктом 5 даного наказу визначено президенту концерну Лорта передати, а в.о. директора Львівського державного заводу Лорта прийняти майно структурних підрозділів вказаних у п 1 цього наказу, що оформити актом приймання передачі, який в 10-денний термін слід подати до міністерства. На підставі акту приймання передачі повинен був бути складений розподільчий баланс.

Згідно наказу № 1231 від 29.09.98. президента ДК Лорта Про реорганізацію Державного концерну Лорта наказано реорганізувати структурні підрозділи ДК Лорта: Службу звязку, виробництво Лорта-Інстрементмаш, Будівельно-ремонтний комплекс (БРК) Виробництво Лорта-Пластмас, Механо-заготівельний центр, Лікувально-оздоровчий центр, шляхом виділення для створення Львівського державного заводу Лорта Структурні підрозділи ДК Лорта зазначені в п.1 та завод Лорта-Реа вважати реорганізованими з 01.10.98.

Відповідно до наказу Державного заводу Лорта від 08.10.98. № 13 Про реорганізацію служби енергопостачання на виконання наказу № 261 від 29.07.98. Мінпромполітики України і наказу ДК Лорта за № 123 від 29.09.98. реорганізовано в структурі Львівського державного заводу Лорта структурний підрозділ Службу енергопостачання на правах госпрозрахункового підрозділу з відкриттям рахунку.

Так, Львівський державний завод ЛОРТА є державним підприємством, що засновано на базі майна госпрозрахункових структурних підрозділів державного концерну ЛОРТА, механічного, ремонтно-механічного, інструментального, пластмасового виробництв, виробництва друкованих плат, енергозбереження, дослідно-інженерно-технічного, випробовувального, лікувально-оздоровчого центрів та майна, служби звязку, друкарні, проектувальних робіт шляхом їх відокремлення та майна, реорганізованого Львівського державного підприємства Лорта-Реа шляхом приєднання, створеного наказом Міністерства промислової політики України від 29.07.98. № 261 на державній власності і підпорядковано Міністерству промислової політики України.

За умовами п.3.8 статуту підприємство виступає правонаступником державного підприємства Лорта РЕА в частині переданого майна ДК Лорта затвердженого наказом Міністерства промислової політики України від 29.07.98. № 261, зареєстрованого за 2000713 від 31.01.11.

Згідно змін та доповнень № 5 до Статуту державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА, які затверджені наказом Міністерства промислової політки України від 29.07.98. № 261 реєстраційний № 510-36 преамбулу статуту доповнено частиною 2 наступного змісту: до підприємства приєднано Державне підприємство ВТЦ Лорта, підприємство є правонаступником всіх прав та обовязків державного підприємства ВТЦ Лорта.

Відповідно до довідки про розподіл виробничих площ ДП Лорта по цехах в корпусі №2 (інв.6065) за адресою Патона1 у м. Львові, загальна площа корпусу № 2 - 5618,5 кв.м. в т.ч. А. цех 034 (ремонтно-механічний) 2649 кв.м., Б. 007 (термічна дільниця) 207 кв.м., В 044 (трансформаторна підстанція ТП-16) 34 кв.м., Г вільні площі - 2728,5кв.м.

При розгляді справи у господарському суді досліджувалася реєстраційна справа ДП Львівський державний завод ЛОРТА № №13717 надана реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції (супровідним листом від 11.11.15. № 05-19/2189), на підставі чого встановлено відсутність розподільчого балансу підприємства, що повинен був бути складеним на підставі акту приймання-передачі. Окрім того, реєстраційною службою повідомлено, що в архіві державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, легалізації обєднань громадян та засобів масової інформації Львівського міського управління юстиції відсутні документи реєстраційної справи Державного концерну Лорта (з яким позивачем укладався договір купівлі-продажу промислового корпусу) ().

Відтак, за даних обставин є неможливо точно встановити права та обовязки особи після виділу за окремим зобовязанням, зокрема, щодо прав та обовязків за договором купівлі-продажу від 02.04.98, що існувало у юридичної особи до виділу.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам не відповідає.

Враховуючи зазначене, а також висновки Вищого господарського суду України викладені у постанові від 04.03.15 по даній справі, повно та всебічно дослідивши усі обставини справи колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають до задоволення, з огляду на що рішення господарського суду Львівської області від 19.11.15 у справі № 914/1659/14 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ст. 49 ГПК України. Так, згідно ч. 4 ст. 49 ГПК України стороні на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. З урахуванням зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід покласти на позивача.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Вимоги апеляційної скарги Державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА, м. Львів, вул. Патона, 1 (вих. № 562-2893 від 01.12.15.) - задоволити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 19.11.15 у справі № 914/1659/14 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

4. Стягнути з Спільного українсько-польського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю Гермес-Україна (81100, с. Чишки, Пустомитівського району, Львівської області, ) на користь Державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА (79040, м. Львів, вул. Патона, 1, ) 1 339,80 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. На виконання даної постанови Господарському суду Львівської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 28.03.16.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Кордюк Г.Т.

суддя Марко Р.І.