КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р. Справа№ 910/27678/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

за участю представників:

від позивача - Гайдай Т.В., представник за довіреністю № 166 від 25.12.2015;

від відповідача - Нікітчина А.О., представник за довіреністю № б/н від 01.12.2015;

від третьої особи - Захарченко К.П., представник за довіреністю №062/02/07-25 від 04.01.2016,

розглянувши апеляційну скаргу комунального підприємства "Київський метрополітен" на рішення господарського суду міста Києва від 13.01.2016 у справі №910/27678/15 (суддя Балац С.В.) за позовом комунального підприємства "Київський метрополітен" до товариства з обмеженою відповідальністю фірма "SBS", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про розірвання договору, виселення та стягнення 48 679, 82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю фірма "SBS" про:

- розірвання Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 01.06.2012 №362;

- виселення ТОВ фірма "SBS" з орендованого майна, а саме частини вестибюлю загальною площею 22,0 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро "ЛУК'ЯНІВСЬКА";

- зобов'язання ТОВ фірма "SBS" у строк не пізніше 30 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції, що належать ТОВ фірма "SBS" та знаходяться за адресою: станція метро "ЛУК'ЯНІВСЬКА";

- стягнення з ТОВ фірма "SBS" заборгованості з орендної плати у розмірі 42 984, 45 грн., 3% річних в сумі 276, 41 грн. та пені в сумі 5 418, 96 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.01.2016 у справі №910/27678/15 позов задоволено частково.

Так, у задоволенні вимоги про розірвання договору відмовлено, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для такого розірвання (орендні платежі, на несплату яких посилався позивач як на підставу для розірвання договору, відповідачем було оплачено під час розгляду справи у суді першої інстанції).

Враховуючи відмову у розірванні договору місцевим господарським судом було також відмовлено у задоволенні вимог про виселення та зобов'язання демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції.

У частині вимог про стягнення заборгованості з орендної плати провадження у справі припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (за відсутністю предмету спору); вимоги про стягнення пені та річних задоволено судом першої інстанції частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 13.01.2016 у справі №910/27678/15 скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про розірвання договору, виселення та зобов'язання демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції, з прийняттям нового - про задоволення позову у вказаній частині.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що договір підлягає розірванню у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання зі здійснення орендних платежів.

В ході розгляду даної справи до апеляційного суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи №910/4409/16 за позовом ТОВ фірма "SBS" до КП "Київський метрополітен" про визнання відсутнім права вимоги розірвання договору.

Відповідач вважає, що обставини встановленій в іншій справі №910/4409/16 щодо наявності або відсутності у КП "Київський метрополітен" права вимоги розірвання договору можуть вплинути на оцінку доказів у даній справі.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Виходячи зі змісту вимог вищезазначеної статті, необхідною передумовою для зупинення провадження у справі мають бути обставини, що унеможливлюють її розгляд по суті заявлених позовних вимог до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Крім того, враховуючи вимоги цієї ж статті, слід зазначити, що висновок суду про наявність підстав для зупинення провадження у справі має ґрунтуватися на встановлених судом обставинах, що підтверджують не тільки пов'язаність справ, але й неможливість розгляду однієї справи до вирішення іншої.

Таким чином, господарський суд зупиняє провадження у справі у разі об'єктивної неможливості вирішення спору без встановлення відповідних обставин справи і фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору.

Виходячи із змісту вказаної норми, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясувати: як пов'язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

По-перше: відсутня неможливість розгляду даної справи, оскільки суд самостійно має процесуальну можливість встановити всі необхідні для цього обставини.

По-друге: встановлення обставин наявності або відсутності у КП "Київський метрополітен" права вимоги розірвання договору жодним чином не впливає, як на результат розгляду даного спору, так і на висновок апеляційного суду щодо припинення дії договору оренди, оскільки враховуючи наявність заперечень орендодавця - Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо поновлення договору на новий строк, договір №362 від 01.06.2012 припинив свою дію 29.03.2015р.

Оцінка наведених обставин буде наведена нижче у даній постанові.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі слід відмовити.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні 28.03.2016 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню в частині задоволення вимоги про стягнення пені та в частині відмови у задоволенні вимог про виселення та зобов'язання демонтувати, з наступних підстав.

Між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (в подальшому перейменовано на Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як орендодавцем, товариством з обмеженою відповідальністю фірма "SBS", як орендарем та комунальним підприємством "Київський метрополітен" (отримувач коштів) 01.06.2012 укладено Договір №362 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

Відповідно до п.1.1 договору Орендодавець, на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 15.05.1012р. №118 передає, а Орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Орендаря, далі - Об'єкт, що знаходиться за адресою: станція метро "ЛУК'ЯНІВСЬКА" для торгівлі непродовольчими товарами.

Об'єктом оренди, згідно п.2.1 договору, є частина вестибюлю, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Орендаря, загальною площею 22,0 кв.м. та зазначена згідно в викопіюванні з Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього Договору.

Пунктом п.2.4 договору передбачено, що Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП "Київський метрополітен".

У разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди підприємству у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням усіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення (п. 7.6 договору).

Згідно п.8.5.6 договору у разі припинення дії цього Договору Орендар, звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю станції метро "ЛУК'ЯНІВСЬКА" в термін, визначений п.4.15 Договору від своїх огороджуючих конструкцій.

Орендар після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі Підприємству. Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується відповідним Орендодавцем, Орендарем та Підприємством (п.4.15 договору).

Відповідно до п.9.1 договору він є укладеним з моменту підписання Сторонами і діє з 01.04.2012р. до 29.03.2015р.

Пунктом 9.4 договору передбачено, що він припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього Договору (п.9.7 договору).

Орендодавцем було передано, а орендарем прийнято в тимчасове користування майно, зазначене в п. 2.1 договору, що підтверджується трьохстороннім актом приймання-передачі нерухомого майна від 01.06.2012.

Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 18.02.2015р. та 29.04.2015р. на адресу відповідача направлено листи від 02.02.2015 №062/07/19-1020 та від 29.04.2015р. №062/07/19-4846 про припинення Договору та необхідність повернути об'єкт оренди за актом приймання - передачі КП "Київський метрополітен".

Направлення відповідачу листа від 02.02.2015 №062/07/19-1020 підтверджується фіскальним чеком.

Крім цього, фіскальним чеком також підтверджується направлення листа від 29.04.2015р. №062/07/19-4846, який було отримано відповідачем (повідомленням про вручення поштового відправлення).

Відповідач орендоване майно після закінчення терміну дії договору не повернув.

Предметом позову, розглянутим судом першої інстанції, були вимоги позивача про:

- розірвання Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 01.06.2012 №362;

- виселення ТОВ фірма "SBS" з орендованого майна, а саме частини вестибюлю загальною площею 22,0 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро "ЛУК'ЯНІВСЬКА";

- зобов'язання ТОВ фірма "SBS" у строк не пізніше 30 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції, що належать ТОВ фірма "SBS" та знаходяться за адресою: станція метро "ЛУК'ЯНІВСЬКА";

- стягнення з ТОВ фірма "SBS" заборгованості з орендної плати у розмірі 42 984, 45 грн., 3% річних в сумі 276, 41 грн. та пені в сумі 5 418, 96 грн.

Судом першої інстанції вказані вимоги задоволено частково.

Так, у задоволенні вимоги про розірвання договору відмовлено, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для такого розірвання (орендні платежі, на несплату яких посилався позивач як на підставу для розірвання договору, відповідачем було оплачено під час розгляду справи у суді першої інстанції).

Враховуючи відмову у розірванні договору місцевим господарським судом було також відмовлено у задоволенні вимог про виселення та зобов'язання демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції.

У частині вимог про стягнення заборгованості з орендної плати провадження у справі припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (за відсутністю предмету спору); вимоги про стягнення пені та річних задоволено судом першої інстанції частково.

Колегія суддів вважає вказані висновки місцевого господарського суду частково обґрунтованими, з огляду на наступне.

Договір №362 від 01.06.2012 є договором оренди державного майна, а отже між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Аналогічні положення містяться у ст. 759 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Згідно п. 9.1 договору він є укладеним з моменту підписання його Сторонами і діє з 01.04.2012р. до 29.03.2015р.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічна норма міститься і в ч. 2 ст. 291 ГК України.

Відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Вказана стаття також кореспондується зі статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до частини другої якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, зі змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" слідує, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється (ч. 2 п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна").

Пунктом 9.4 договору передбачено, що він припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього Договору (п.9.7 договору).

Орендодавцем на адресу відповідача направлено листи від 02.02.2015 №062/07/19-1020 (наданий на вимогу суду апеляційної інстанції, оскільки в листі від 29.04.2015р. №062/07/19-4846 міститься на нього посилання) та від 29.04.2015р. №062/07/19-4846 про припинення Договору та необхідність повернути об'єкт оренди за актом приймання - передачі КП "Київський метрополітен".

Направлення відповідачу листа від 02.02.2015 №062/07/19-1020 підтверджується фіскальним чеком.

Крім цього, фіскальним чеком також підтверджується направлення листа від 29.04.2015р. №062/07/19-4846, який було отримано відповідачем (повідомленням про вручення поштового відправлення).

При цьому, направлення листа від 29.04.2015р. №062/07/19-4846 про припинення Договору було здійснено орендодавцем в останній день місячного строку після закінчення терміну дії договору, а саме 29.04.2015р.

Отже, орендодавцем, строк на висловлення заперечень проти продовження терміну дії договору, передбачений положеннями ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п.9.7 договору, було дотримано.

Крім того, до закінчення строку договору орендодавцем також було направлено листа про припинення його дії від 02.02.2015 №062/07/19-1020. Даний лист також підлягає обов'язковому врахуванню як доказ наявності волі орендодавця щодо припинення дії договору та не продовження його на новий строк.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність відмови орендодавця від продовження терміну дії договору у передбачений положеннями ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п.9.7 договору є невірним.

Крім того, враховуючи наявність заперечень орендодавця - Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо поновлення договору на новий строк, договір №362 від 01.06.2012 припинив свою дію 29.03.2015р.

Враховуючи встановлення судом апеляційної інстанції обставин щодо припинення 29.03.2015р. терміну дії договору №362 від 01.06.2012, у задоволенні вимоги позивача про розірвання вказаного договору слід відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 4.15 договору передбачено, що Орендар після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі Підприємству - КП "Київський метрополітен" (позивач у справі). Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується відповідним Орендодавцем, Орендарем та Підприємством.

Враховуючи закінчення терміну дії договору оренди та не виконання відповідачем вказаного обов'язку, КП "Київський метрополітен" наділено правом вимагати від відповідача повернення орендованого майна.

Відповідач належних та допустимих доказів повернення позивачу орендованого майна до суду не надав.

З огляду на викладене, а також враховуючи встановлення обставин невиконання відповідачем зобов'язання з повернення орендованого майна після спливу строку дії Договору, колегія суддів дійшла висновку про задоволення вимог позивача щодо виселення відповідача з орендованого майна та зобов'язання демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні вказаних вимог.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 42 984, 45 грн.

Згідно розрахунку позивача вказана заборгованість утворилась у відповідача за період з травня по серпень 2015 року, тобто після закінчення строку дії договору.

Щодо нарахування позивачем орендної плати за період після припинення дії договору, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно п. 3.5 договору останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди.

Таким чином, основне зобов'язання відповідача - сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування майном, яке виникло з договору оренди, не припиняється після спливу строку договору, оскільки таке припинення у розумінні статті 795 Цивільного кодексу України пов'язано не із закінченням строку, на який було укладено договір, а з моментом підписання сторонами відповідного акта про повернення орендарем предмета договору оренди.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 02.09.2014 у справі № 927/1215/13.

Відповідачем орендоване приміщення орендодавцю повернуто не було (акту, який є належним доказом, не складено), отже орендар продовжував ним користуватись і після припинення договору.

Тому, враховуючи користування відповідачем орендованим майном і після припинення дії договору, позивач обґрунтовано вимагає здійснення орендарем орендних платежів за весь спірний період.

Як вже зазначалось, в ході розгляду даної справи судом першої інстанції відповідачем повністю оплачено заборгованість з орендної плати, а отже суд обґрунтовано припинив провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (за відсутністю предмету спору).

Щодо вимог про стягнення 3% річних в сумі 276, 41 грн. та пені в сумі 5 418, 96 грн., які місцевим господарським судом задоволено частково, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

З урахуванням того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання за договором оренди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних в сумі 82,62 грн., розрахунок яких перевірений судом та не суперечить чинному законодавству.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 1 589, 99 грн. є необґрунтованим, з огляду на наступне.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчинюється у письмовій формі.

Оскільки, договір, умовами якого була передбачена відповідальність у вигляді пені за невиконання відповідачем грошового зобов'язання, припинив свою дію з 29.03.2015, а позивач просить стягнути пеню нараховану після припинення дії договору - з травня по серпень 2015 року, підстави для задоволення вимог позивача в цій частині відсутні.

Таким чином, оскаржуване рішення підлягає скасуванню також і в частині задоволення вимоги про стягнення пені.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 99 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об'єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірних висновків в частині відмови у задоволенні вимог про виселення відповідача з орендованого майна та зобов'язання демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції, а також в частині задоволення вимоги про стягнення пені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційна інстанція має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню в частині відмови у задоволенні вимог про виселення відповідача з орендованого майна та зобов'язання демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції, з прийняттям нового рішення - про задоволення вказаних позовних вимог.

Крім цього, оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині задоволення вимоги про стягнення пені, з прийняттям нового - про відмову у задоволенні цієї вимоги.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу комунального підприємства "Київський метрополітен" на рішення господарського суду міста Києва від 13.01.2016 у справі №910/27678/15 за позовом комунального підприємства "Київський метрополітен" до товариства з обмеженою відповідальністю фірма "SBS", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про розірвання договору, виселення та стягнення 48 679, 82 грн. задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 13.01.2016 у справі №910/27678/15 скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про виселення відповідача з орендованого майна та зобов'язання демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції, а також в частині задоволення вимоги про стягнення пені.

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«1.Позов комунального підприємства "Київський метрополітен" до товариства з обмеженою відповідальністю фірма "SBS", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про розірвання договору, виселення та стягнення 48 679, 82 грн. задовольнити частково.

2. Виселити товариство з обмеженою відповідальністю фірма "SBS" (м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 8А, код за ) з орендованого майна, а саме частини вестибюлю, загальною площею 22,0 кв.м., що знаходиться за адресою: станція метро "ЛУК'ЯНІВСЬКА".

3. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю фірма "SBS" (м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 8А, код за ) у строк не пізніше 30 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції, що належать ТОВ фірма "SBS" та знаходяться за адресою: станція метро "ЛУК'ЯНІВСЬКА".

4. Провадження у справі № 910/27678/15 в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю фірма "SBS" суми основної заборгованості припинити.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю фірма "SBS" (м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 8А, код за ) на користь комунального підприємства "Київський метрополітен" (м. Київ, проспект Перемоги, буд. 35, код за ) 3% річних в сумі 82 грн. 62 коп. та 3 513 грн. судового збору.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.».

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю фірма "SBS" (м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 8А, код за ) на користь комунального підприємства "Київський метрополітен" (м. Київ, проспект Перемоги, буд. 35, код за ) судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 3 878 грн. 40 коп.

5. Доручити господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

6. Матеріали справи №910/27678/15 повернути до господарського суду міста Києва.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко