ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р.Справа № 915/2093/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № б/н від 10.12.2015)

від відповідачів:

- ОСОБА_2 (довіреність № 7644 від 29.12.2015)

- ОСОБА_3 (довіреність № 7643 від 29.12.2015)

від ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія: ОСОБА_4 (довіреність № б/н від 13.07.2015)

від ТОВ Юнітранс: ОСОБА_4 (довіреність № б/н від 04.01.2016)

від ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія: ОСОБА_5 (довіреність № 009/2015 від 04.09.2015)

від ДП Миколаївський морський торговельний порт: ОСОБА_6 (довіреність № 09/06 від 19.08.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємство Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України

на рішення господарського суду Миколаївської області від 04 лютого 2016 року, повний текст якого складено та підписано 09 лютого 2016 року

по справі № 915/2093/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю компанія Український будівельник

до відповідача Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України

за участю третіх осіб, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

- Товариство з обмеженою відповідальністю Європейська транспортна стивідорна компанія

- Товариство з обмеженою відповідальністю Юнітранс

- Товариство з обмеженою відповідальністю Дунайська судноплавно-стівідорна компанія

за участю третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 підприємство Миколаївський морський торговельний порт

про стягнення 1 045 075,60 грн.

В С Т А Н О В И В :

14.12.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю компанія Український будівельник (далі по тексту позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (далі по тексту відповідач) про стягнення 1 045 075,60 грн.

В якості третіх осіб, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю Європейська транспортна стивідорна компанія; Товариство з обмеженою відповідальністю Юнітранс; Товариство з обмеженою відповідальністю Дунайська судноплавно-стівідорна компанія та ОСОБА_7 підприємство «Миколаївський морський торговельний порт» в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, які 16.12.2015 року залучені ухвалою місцевого господарського суду для участі у справі.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на положення ст.693 ЦК України, а саме порушенням відповідачем умов Договору від 17.10.2012 року за № 159-Р в частині ненадання підприємством відповідача обумовлених Договором послуг з оформлення та видачі перепусток на територію порту, за які у період з 13.08.2015 року по 16.11.2015 року були сплачені позивачем кошти у сумі 1 045 075,60 грн., які на думку позивача підлягають поверненню.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 04.02.2016 року по справі № 915/2093/15 (суддя Смородінова О.Г.) позов задоволений. Стягнуто з Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Український будівельник грошові кошти в розмірі 1045075,60 грн. та судовий збір у сумі 15676,13 грн.

Такий висновок суду мотивований тим, що з наявних в матеріалах справи доказів підтверджується знаходження позивача у спірний період на території Миколаївського морського порту (його техніки, працівників, субпідрядних організацій) для виконання будівельних робіт по реалізації "будівництва виробничо-перевантажувального комплексу в тиловій частині причалів № № 13, 14 на території ДП Миколаївський морський торговельний порт та виконання відповідачем умов ОСОБА_8 7-С від 27.09.2012 року та від 22.11.2013 року без надання платних послуг з оформлення перепусток, передбачених Договором № 159-Р від 17.10.2012 року та стягнення з серпня 2015 року з позивача плати за доступ працівників та майна підрядних організацій на обєкти будівництва, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_7 підприємство Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, в звязку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

За твердженням апелянта, місцевим господарським судом під час прийняття рішення не було надано правової оцінки Договору № 159-Р, який був предметом даного спору, факт його виконання та неправильно застосовані положення ст.ст.627, 628, 693, 901 ЦК України та ст.173 ГК України.

Також скаржник вважає помилковим висновок суду відносно того, що послуги за договором № 7-С носять безкоштовний характер, а тому позивач помилково перерахував кошти у вигляді передоплати у розмірі 1 045 075,60 грн. Зазначений висновок суду за твердженням позивача суперечить законодавству, а саме порядком зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок, який регулюються відповідним Законом України та Інструкцією.

Крім того, апелянт зазначає, що місцевим господарським судом не було досліджено та встановлено дійсність договорів за № 7-С від 27.09.2012 та 22.11.2013 року, їх схвалення ДП «АМПУ» у відповідності до положень ст.241 ЦК України, оскільки відповідачу взагалі не було відомо про існування даних ОСОБА_8.

Водночас скаржник стверджує про відсутність повноважень ОСОБА_9 для підписання Додаткової угоди № 1 до Договору № 7-С від 27.09.2012 та Договору № 7-С від 22.11.2013 року, що не було досліджено місцевим господарським судом.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю компанія Український будівельник 15.03.2016 року подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому він в судовому засіданні 24.03.2016 року просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим, відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

22.03.2016 року від директора Державного підприємства Миколаївський морський торговельний порт надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому його представник в судовому засіданні 24.03.2016 року просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим, відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

23.03.2016 року від Товариства з обмеженою відповідальністю Дунайська судноплавно-стівідорна компанія через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ДП Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України, відповідно до якого його представник в судовому засіданні також просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим, відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

24.03.2016 року до початку розгляду справи по суті від представника відповідача через канцелярію суду надійшли додаткові заперечення на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю компанія Український будівельник, відповідно до якого представники в судовому засіданні просили апеляційну скаргу Державного підприємство Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України задовольнити, а рішення місцевого господарського суду скасувати.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, додаткові пояснення на неї, відзиви на апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не звязана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 17.10.2012 року між ТОВ Компанія Українский будівельник (замовник) та ДП Миколаївський морський торговельний порт (Порт) був укладений договір № 159-Р, предметом якого виступило надання Портом за заявкою замовнику послуг з оформлення та видачі перепусток на територію Порту, та прийняття останнім цих послуг з оплатою згідно рахунків Порту (т.1 а.с.23-25)

До зобовязань Порту згідно п.2.1.4 договору віднесено по закінченню надання послуг за заявками Замовника протягом звітного місяця, протягом семи робочих днів по закінченню звітного місяця надавати Замовнику оформлений акт наданих послуг у двох примірниках та виконавчий рахунок.

До зобовязань замовника згідно пунктів 2.2.1, 2.2.4 та 2.2.6 договору віднесено: не пізніше ніж за три робочі дні до бажаної дати отримання послуг надавати Порту письмову заявку на перепустки на територію Порту. Отримувати в Порту, підписувати і повертати акти наданих послуг не пізніше 3-х робочих днів з дати їх отримання в Порту. Не пізніше ніж за два робочих дня до бажаної дати отримання послуг, отримувати в Порту рахунки Порту на здійснення передоплати за послуги та сплачувати їх не пізніше одного робочого дня до бажаної дати отримання послуг за вільними тарифами Порту діючими на дату надання послуг.

Пунктом 7.1 договору сторони встановили, що він набирає чинності з дати підписання його обома сторонами і діє по 31.12.2012 року включно і вважається пролонгованим на кожний наступний рік на таких самих умовах, якщо жодна із сторін не заявить про його розірвання на протязі одного місяця до закінчення дії цього договору.

27 вересня 2012 року між ДП Миколаївський морський торговельний порт (Порт), ТОВ Юнітранс та ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія (ТОВ ЄТСК) був укладений Договір № 7-С, предметом якого є визначення сторонами умов здійснення ТОВ Юнітранс та ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія діяльності, направленої на реалізацію інвестиційного проекту Виробничо-перевантажувальний комплекс в тиловій частині причалів № № 13, 14 (надалі Комплекс), а також забезпечення сторонами цього договору взаємодії та співробітництва з питань визначених умовами цього договору (т.1 а.с.34-40).

Відповідно до умов пунктів 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 договору ТОВ Юнітранс, ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія зобовязуються згідно умов укладених договорів та цього договору створити (збудувати, реконструювати) та забезпечити введення в експлуатацію Комплексу, враховуючи наданий ДП Укрдержбудекспертиза позитивний Експертний звіт від 30.07.2012 № 00-0916-12/ПБ по ТЕО Виробничо-перевантажувальний комплекс в тиловій частині причалів № № 13, 14, з усіма можливими у майбутньому змінами і доповненнями до нього, а також переоформленням вказаного документу. Строк введення в експлуатацію Комплексу не пізніше трьох років з моменту укладення цього договору; Порт зобовязується належним чином забезпечити створення всіх необхідних умов для здійснення ТОВ Юнітранс, ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія діяльності зі створення та експлуатації Комплексу в межах території Порту та забезпечити необхідну взаємодію служб Порту та співробітництво з питань визначених цим договором; у процесі виконання умов договору сторони прагнутимуть будувати свої взаємовідносини на підставі рівності, чесного партнерства та захисту інтересів один одного; з усіх питань, що стосуються господарської діяльності, матеріальних витрат з реалізації даного договору сторони заздалегідь (не пізніше одного місяця) інформують одна одну про заходи, які здійснюються (плануються до здійснення) та узгоджують свої дії.

Розділом 2 сторони погодили, що Порт зобовязується забезпечити цілодобовий, безперешкодний доступ на територію Порту працівників/майна ТОВ Юнітранс, ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія та працівників/майна інших підприємств, що виконують роботи, послуги для ТОВ Юнітранс, ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія, а також клієнтів останніх. При цьому, автомобілі та працівники ТОВ Юнітранс, ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія, підрядних та інших підприємств що виконують роботи, послуги для ТОВ Юнітранс, ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія мають цілодобовий, безоплатний, безперешкодний доступ на територію Порту за відповідними листами без оформлення перепусток (підпункт 2 підпункту 2.1.1 пункту 2.1).

Пунктом 7.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими працівниками сторін, скріплення печатками сторін та діє протягом десяти років з моменту набуття чинності ( з правом його подальшої пролонгації).

Відповідачем за Договором №159-Р, у період з 13.08.2015 року по 30.11.2015 року були виставлені позивачу рахунки (т.1 а.с.128-247) на оплату за послуги з надання перепустки.

Так, за період з 13.08.2015 року-16.11.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю компанія Український будівельник було перераховано на рахунок Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Миколаївського морського порту) грошову суму в розмірі 1 045 075,60 грн. та в якості призначення платежу в платіжних дорученнях було зазначено: "передоплата згідно Договору № 159-Р від 17.10.2012 року". Факт перерахування вищезазначеної суми підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (т.1 а.с.27-33).

19.09.2013 року між ДП Миколаївський морський торговельний порт (порт), ДП «АМПУ» (Адміністрація), ТОВ «Юнітранс», ТОВ «Європейська транспортна стивідорна компанія» укладено додаткову угоду № 1 до Договору № 7-С від 27.09.2012 року у звязку з тим, що відповідно до Розпорядження КМУ № 133-Р від 04.03.2014 року та Наказу Міністерства інфраструктури України № 163 від 19.03.2013 року відбулась реорганізація Порту, Порт та Адміністрація констатують, що вони в повній мірі є правонаступниками усіх прав та обовязків Порту, визначених Договором № 7-С від 27.09.2012 року та зобовязуються його виконувати (т.1 а.с.41-43)

Зазначеною додатковою угодою сторонами викладено деякі пункти Договору № 7-С від 27.09.2012 року в інших редакціях.

22 листопада 2013 року між ДП Миколаївський морський торговельний порт (далі Порт), ДП Адміністрація морських портів України (далі Адміністрація) та ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія (далі ТОВ ДССК) було укладено Договір № 7-С предметом якого виступило визначення сторонами попередніх умов здійснення ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія реконструкції Перевантажувального комплексу генеральних та навалочних вантажів в тилу причалів № 1, 2 ДП Миколаївський морський торговельний порт, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/40, з метою створення комплексу перевалки зернових та олійних культур (надалі Комплекс), а також забезпечення сторонами цього договору взаємодії та співробітництва з питань визначених умовами цього договору (т.1 а.с.44-47).

Згідно умов пунктів 1.2 та 1.3 договору ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія зобовязується згідно умов укладених договорів та цього договору, створити (збудувати, реконструювати, облаштувати) та забезпечити введення в експлуатацію Комплексу; Адміністрація та Порт зобовязується належним чином забезпечити створення всіх необхідних умов для здійснення ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія діяльності зі створення та експлуатації Комплексу в межах території Порту і Адміністрації та забезпечити необхідну взаємодію служб Адміністрації і Порту та співробітництво з питань визначених цим договором.

До зобовязань Адміністрації і Порту за цим договором увійшло, зокрема, забезпечити цілодобовий, безперешкодний безоплатний доступ/ввезення на територію Порту та Адміністрації працівників/майна ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія та працівників/майна підрядних та інших підприємств, що виконують роботи, послуги для ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія (п.п. 2 п. 2.1.1); відповідно до укладених з ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія договорів забезпечувати цілодобовий, гарантований доступ до причалів № 1, 2 та до підкранових колій в районі причалів № 1, 2 (п.п. 5 п. 2.1.1); Адміністрація та Порт забезпечують пріоритетне вирішення питань, що виникають у ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія під час здійснення його діяльності (п. 2.1.2).

Права ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія закріплені в пункті 3.2 договору, який, зокрема, також передбачає цілодобовий та гарантований (відповідно до укладених договорів) доступ до причалів № 1, 2 та до підкранових колій в районі причалів № 1, 2 та інших обєктів в межах Порту і Адміністрації (п.п. 3.2.1).

Пунктом 6.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін та діє протягом десяти років з моменту набуття чинності.

Як вбачається з матеріалів справи, Компанія "УкрБуд" є генеральним підрядником ТОВ "ЄТСК" при реалізації інвестиційного проекту щодо зведення Виробничо-перевантажувального комплексу в тиловій частині причалів №№ 13,14 на території Миколаївського морського порту, про що між ТОВ «ЄТСК» та Компанією «УкрБуд» були укладені відповідні договори генерального підряду, а саме: Договір будівельного підряду від 17.04.2013 року; Договір № 137-Р від 30.05.2013 року; Договір № 30/05/13-1 від 30.05.2013 року; Договір № 20/06/13 від 20.06.2013 року; Договір № 091013 від 09.10.20 13 року; Договір № ПЦ/001 від 20.06.2014 року; Договір № ЕЦ/001 від 23.06.2014 року; Договір № ЕЦ/003 від 29.08.2014 року; Договір № 140810 від 08.10.2014 року; Договір № 2611-1 від 26.11.2014 року; Договір № 0ТМ-1 від 04.03.2015 року; Договір № ТСВ-01 від 25.03.2015 року; Договір № УДП-1704 від 14.04.2015 року; Договір № АЗВ-1 від 07.05.2015 року; Договір № 310815 від 31.08.2015 року; Договір № ЦЕ-Н-1 від 03.09.2015 року (т.1 а.с.48-79).

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач є генеральним підрядником ТОВ «Юнітранс» при реалізації інвестиційного проекту щодо зведення Виробничо-перевантажувального комплексу в тиловій частині причалів №№ 13,14 на території Миколаївського морського порту, що підтверджується відповідними договорами генерального підряду, укладених між ТОВ «Юнітранс» та Команією «УкрБуд» відповідні Договори підряду, а саме: Договір № 5/001 від 11.12.2013 року; Договір № 12.2 - 2/14 Р від 12.02.2014 року; Договір № 001/23/41/1-1 від 13.06.2014 року; Договір № 5/002 від 17.06.2014 року; Договір № 002/23/41/2-1 від 04.07.2014 року; Договір № 141610 від 16.10.2014 року; Договір № Е-01 від 30.06.2015 року (т.1 а.с.80-92).

Крім того, ТОВ Український будівельник є генеральним підрядником ТОВ «ДССК» при реалізації інвестиційного проекту щодо Реконструкції перевантажувального комплексу генеральних та навалочних вантажів на базі причалів №№ 1, 2 ДП «Миколаївський морський торговельний порт» з метою створення комплексу перевалки зернових та олійних культур», про що між ТОЗ «ДССК» та Компанією «УкрБуд» укладено Договір генерального підряду № 14/04-2014 від 14.04.2014 року (т.1 а.с.94-98).

ТОВ Компанія "УкрБуд", як генеральний підрядник ТОВ "ЄТСК", ТОВ "Юнітранс", ТОВ "ДССК", 14.05.2013 року направила ДП «ММТП» лист № 13/5А (вх.№ 2294 від 14.05.2013 року) щодо погодження порядку безоплатного проїзду/проходу на територію ДП "ММТП". Даний лист було погоджено начальником ДП "ММТП" (т.1 а.с.99).

08.12.2015 року ТОВ Компанія "УкрБуд" звернулась до ДП Адміністрація морських портів України з претензією, згідно з якою повідомила, що Компанія станом на 07.12.2015 року перерахувала на рахунок МФ ДП «АМПУ» передоплату за видачу перепусток у розмірі 1 045 075,60 грн. за Договором № 159-Р від 17.10.2015 року, які є помилково перераховані, у звязку з чим позивач просив повернути сплачені грошові кошти у зазначеному розмірі (т.1 а.с.103-105).

Між тим, така претензія залишена Портом без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення ТОВ Компанії "УкрБуд" до суду з відповідним позовом.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про

задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю компанія Український будівельник та вважає, що доводи, заперечення і вимоги скаржника викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно із пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу та інших актів законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 526, 525 Цивільного кодексу України).

Отже, як встановлено під час розгляду даної справи, у відповідності із нормами чинного законодавства, між сторонами склалися правовідносини які повязані з наданням послуг з оформлення та видачі перепусток на територію Порту, про що 17.10.2012 року було укладено відповідний Договір № 159-Р.

Відповідачем на виконання умов зазначеного Договору у період з 13.08.2015 року по 16.11.2015 року були перераховані в якості попередньої оплати грошові кошти у сумі 1 045 075,60 грн.

Як вірно було встановлено місцевим господарським судом, Договір № 159-Р від 17.10.2012 року за своєю правовою природою є договором про надання послуг, правове регулювання відносин за яким здійснюється у відповідності до глави 63 Цивільного кодексу України.

Так згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (стаття 901 ЦК України).

Між тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до укладених ОСОБА_8 № 7-С від 27.09.2012 року (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 19.09.2013 року) та № 7-С від 22.11.2013 року (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 09.04.2014 року), відповідач зобов'язувався забезпечити цілодобовий, безперешкодний, безоплатний доступ/ввезення на територію Порту та Адміністрації працівників/майна не лише ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія, ТОВ "Юнітранс", а і працівників підрядних та інших підприємств, що виконують роботи та надають послуги в рамках інвестиційних проектів, у відповідача були відсутні підстави для виконання, а у позивача до прийняття того, що він не замовляв.

Матеріалами справи підтверджуються та як стверджує позивач, з 15.05.2013 року по 13.08.2015 року ДП "ММТП" та його правонаступник МФ ДП "АМПУ" належним чином виконували умови ОСОБА_8 № 7-С від 27.09.2012 року та №7-С від 22.11.2012 року, а саме працівники, механізми, матеріальні ресурси Компанії "УкрБуд", субпідрядники та постачальники безперешкодно потрапляли на територію ДП "ММТП" на підставі відповідних листів, які наявні в матеріалах справи.

У звязку з чим місцевим господарським судом зазначено, що допуск працівників, здійснювалось за Договором № 7-С від 27.09.2012 року (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 19.09.2013 року) та Договором № 7-С від 22.11.2013 року, попередня оплата, внесена позивачем за Договором № 159-Р від 17.10.2012 року в розмірі 1045075,60 гривень підлягає поверненню Компанії Український будівельник, з чим і погоджається колегія суддів апеляційної інстанції.

Крім того, як встановлено місцевим господарським судом та з пояснень представника позивача та третіх осіб на стороні позивача в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги, вбачається, що з серпня 2015 року відповідач чинив перешкоди працівникам позивача в доступі на територію Миколаївського морського порту, про що свідчать листування до позивача від субпідрядників; листи позивача до замовників; листи третіх осіб до відповідача з проханням до останнього відкликати рахунки виставлені ТОВ Компанії Український будівельник на оплату пропусків на автомобілі, техніку, працівників, задіяних генпідрядників Компанією Український будівельник, для реалізації інвестиційного проекту, що також не спростовано представниками відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплачених товарів або повернення суми попередньої оплати.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, територія Миколаївського морського порту є режимною територією. Згідно з п.п. 1.3 п.1 "Загальні положення" Положення про пропускну систему Миколаївської філії ДП "АМПУ" (адміністрація Миколаївського морського порту) ПП 18-34/01-02, яка затверджена 20.06.2013 року, головною метою пропускної системи є організація такого режиму, який включає можливість несанкціонованого доступу на територію Адміністрації сторонніх осіб, а у випадку проникнення, своєчасного їх виявлення, затримання та вжиття відповідних заходів, а також ввозу і вивозу вантажів та інших матеріальних цінностей без установлених перепусток.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України "Про морські порти України" (далі Закон), контроль за встановленим режимом перебування і переміщення в межах морського порту здійснюють служби морської безпеки, загони охорони морського порту спільно з органом охорони державного кордону з дотриманням вимог міжнародних договорів України.

Частиною 2 статті 10 Закону зазначено, що загони охорони морського порту, служби морської безпеки можуть створюватися в установленому законом порядку адміністрацією морських портів України, власниками морських терміналів та портовими операторами і діють на підставі положень про них, типові форми яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Таким чином, Законом виключно відповідачу надані повноваження щодо забезпечення доступу людей та транспортних засобів на територію Миколаївського морського порту через контрольні пункти пропуску, які охороняються Службою морської безпеки МФ ДП Адміністрація морських портів України, незважаючи на те, що режимна територія Миколаївського морського порту належить ДП Миколаївський морський торговельний порт на праві постійного користування земельною ділянкою відповідно до державного акту Серія ЯЯ № 193687. Лише відповідач уповноважений забезпечувати цілодобовий, безперешкодний, безоплатний доступ/ввезення на територію Порту та Адміністрації працівників/майна ТОВ Європейська транспортна стивідорна компанія, ТОВ "Юнітранс", ТОВ Дунайська судноплавно-стівідорна компанія та працівників/майна підрядних та інших підприємств, що виконують роботи, послуги для Замовників.

Відносно доводів апелянта викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, судова колегія вважає, що відповідач в апеляційній скарзі помилково зазначає, що фактичним предметом спору було виконання Договору № 159-Р від 17.10.2012 року.

Крім того, як стверджує відповідач в апеляційній скарзі, місцевим господарським судом не було надано правової оцінки Договору № 159-Р та не досліджено істотні його умови у повному обсязі.

Так, пунктом 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. У звязку з чим, предметом позову є повернення попередньої оплати за послуги, відповідно до положень ч.2 ст.693 ЦК України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в спірний період на території Миколаївського морського порту знаходилось ТОВ Український будівельник (його техніка, працівники, субпідрядні організації) для виконання будівельних робіт по реалізації «будівництва виробничо-перевантажувального комплексу в тиловій частині причалів №№ 13, 14 на території ДП «Миколаївський морський торговельний порт» за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23/43» та «реконструкції перевантажувального комплексу генеральних та навалочних вантажів на базі причалів №1,2 ДП «Миколаївський морський торговельний порт» за умовами ОСОБА_8 7-С від 27.09.2012 року та від 22.11.2013 року, та ОСОБА_8 підряду, яким також судом першої інстанції була надана належна правова оцінка.

Таким чином, відповідачем, як учасником наведених угод фактично виконувались саме умови ОСОБА_8 7-С від 27.09.2012 року та від 22.11.2013 року без надання платних послуг з оформлення перепусток, передбачених Договором № 159-Р від 17.10.2012 року, що підтверджуються наявними в матеріалах справи відомостями про доступ на територію Адміністрації працівників за ОСОБА_8 підряду.

ОСОБА_8 № 7-С було гарантовано Інвесторам та їх підрядним організаціям безкоштовний та безперешкодний доступ та територію Миколаївського морського порту виключно в тому разі, коли такий доступ здійснювався з метою реалізації інвестиційного проекту.

Крім того, фактом належного виконання договору про надання послуг є Акт прийому-передачі наданих послуг, підписаний з двох сторін без зауважень. Згідно пунктів 2.1.4. та 2.2.4. Договору № 159-Р, Порт зобов'язаний по закінченню надання послуг за заявками Замовника протягом звітного місяця, семи робочих днів по закінченню звітного місяця надавати Замовнику оформлений Акт наданих послуг у двох примірниках та виконавчий рахунок. Замовник зобов'язаний отримувати в Порту, підписувати і повертати акти наданих послуг не пізніше 3-х робочих днів з дати їх отримання.

Однак на підтвердження належного виконання зобов'язань за Договором №159-Р, відповідачем не були надані Акти прийому-передачі наданих послуг, у звязку з чим відповідачем не було доведено правомірне отримання коштів та те, що доступ на територію порту здійснювалось саме за Договором № 159-Р т

Твердження скаржника, про те, що адміністрація не могла виконувати належним чином умови ОСОБА_8 7-С від 27.09.2012 та від 22.11.2013 року, надавати Позивачу пояснення, а тим більше пропозиції щодо внесення змін у ці Договори у зв'язку з тим, що Адміністрації не було відомо про існування цих

ОСОБА_8 спростовується тим, що вищезазначені Договори були підписані уповноваженою особою та скріплені печатками МФ ДП «АМПУ».

Відповідачем також не було надано доказів того, що Договори № 7-С суперечать законодавству, та посилання на те, що представники МФ ДП «АМПУ» не мали повноважень на підписання ОСОБА_8 № 7-С, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Більш того, відповідно до пункту 3.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" :Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, кили правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.»

Також з наявних в матеріалах справи листів № 17/09-3 (вх. № 5173) та за № 229 (вх. № 5174) від 17.09.2015 року вбачається, що треті особи зверталися до відповідача з проханням не порушувати умови ОСОБА_8 № 7-С.

Матеріалами справи підтверджується виконання сторонами саме ОСОБА_8 № 7-С протягом майже трьох років, що як було зазначено вище полягало у наданні безоплатного доступу на територію Миколаївського морського порту, що і свідчить про укладання зазначених договорів та їх погодження.

Крім того, з наявних в матеріалах справи доказів підтверджується, що позивачем, з метою підтвердження укладання ОСОБА_8 № 7-С було надано суду нотаріально завірені заяви ОСОБА_10, який в період з вересня 2010 року по липень 2013 року обіймав посаду начальника ДП "ММТП" та ОСОБА_11, який тимчасово виконував обов'язки начальника МФ ДП "АМПУ" в листопаді 2013 року, в яких зазначено:

- факт підписання 27.09.2012 року Договору № 7-С з ТОВ «ЄТСК» та ТОВ «Юнітранс»;

- факт підписання 19.09.2013 року Додаткової угоди № 1 до Договору № 7-С від 27.09.2012 року;

- наявність в Договорі № 7-С від 27.09.2012 року положень, відповідно до яких ДП «ММТП» та Адміністрація Миколаївського морського порту зобов'язались забезпечити цілодобовий, безоплатний безперешкодний доступ

автомобілів та працівників підрядних та

інших підприємств, що виконують будівельно-монтажні роботи, послуги для ТОВ «ЄТСК» та ТОВ «Юнітранс» по реалізації інвестиційного проекту на територію Миколаївського морського порту за відповідними листами без оформлення перепусток;

- факт підписання 22.11.2013 року Договору № 7-С з ТОВ «ДССК» та ДП «ММТП»;

- наявність в Договорі № 7-С від 22.11.2013 року положень, відповідно до яких ДП «ММТП» та Адміністрація Миколаївського морського порту зобов'язались забезпечити цілодобовий, безоплатний безперешкодний доступ/ввезення на територію Порту та Адміністрації працівників/майна ТОВ «ДССК» та працівників/майна підрядних та інших

підприємств, що виконують роботи, послуги для ТОВ «ДССК».

Таким чином, відповідач фактично виконував саме умови Договору № 7-С від 22.11.2013 року, без надання послуг з оформлення перепусток за Договором № 159-Р від 17.10.2012.

Також відповідач вважає, що у МФ ДМ «АМПУ» не може виникати будь-яких зобов'язань умов ОСОБА_8 7-С, а саме по забезпеченню цілодобового, безперешкодного, безоплатного доступу/ввезенню на територію Порту та Адміністрації працівників/майна ТОВ «ЄТСК», ТОВ «Юнітранс», ТОВ «ДССК» та Позивача.

Однак колегія суддів вважає, що як було встановлено вище, підписавши Договір № 7-С від 22.11.2013 року та Додаткову угоду до нього, у відповідності до статті 629 ЦК України, відповідач взяв на себе виконання зобов'язань, які передбачені цими договорами.

Крім того, посилаючись на вимоги ст. 180 ГК України, скаржник вважає що Договір № 7-С від 22.11.2013 року є неукладеним, а отже, ДП «АМПУ» не може мати зобов'язань щодо надання доступу/ввезення на територію Порту та Адміністрації, оскільки предмет Договору № 7-С від 22.11.2013 року не визначає найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), вимоги до їх якості, а також відсутні істотні умови.

Однак, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

Крім того, відсутні судові рішення про недійсність зазначених вище ОСОБА_8, що також було підтверджено представником відповідача в процесі апеляційного провадження.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року та Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банк) України від 21.01.2004 року № 22 регулюють правовідносини, що виникають між клієнтами банку та банками з приводу функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні та не можуть застосовуватись щодо спору, що виник між Позивачем та Відповідачем.

Так, помилкове списання (зарахування) коштів в розумінні вищевказаного Закону та Інструкції мають різну правову природу з помилкою, що була допущена Позивачем при сплаті авансових платежів за послуги, що не були в подальшому надані.

Даний спір, який виник між сторонами регулюється саме нормами господарського та цивільного законодавства у зв'язку з тим, що як вже було встановлено, підставою є порушення Відповідачем зобов'язань за ОСОБА_8 № 7-С.

Крім того, з наявних в матеріалах справи листів вбачається, що Компанія «УкрБуд» неодноразово зверталася до Інвесторів (Третіх осіб у справі) з проханням сприяти у вирішенні спору. Інвестори ж, в свою чергу, як сторона ОСОБА_8 № 7-С, звертались із листами до Відповідача, проводили спільні наради, перемовини.

На підтвердження цього в матеріалах справи містяться копії листів, яким судом першої інстанції була дана належна оцінка при розгляді справи (Лист № 19.08-33 від 19.08.2015 р., Лист № 19.08-34 від 19.08.2015 року, Лист № 19.08-35 від 19.08.2015 року, Лист № 11.09-27 від 11.09.2015 року, Лист№ 11.09-28 від 11.09.2015 року, Лист № 11.09-29 від 11.09.2015 року, Лист №18/09-4 від 18.09.2015 року, Лист № 17/09-3 від 17.09.2015 року; Лист № 23/11-44 від 23.11.2015 року, Претензія № 08/12-31 від 08.12.2015 року).

Таким чином, судова колегія також вважає, що усі доводи, заперечення та вимоги Державного підприємство Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, безпідставними та підлягають відхиленню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

ОСОБА_7 підприємство Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог, доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог скаржника.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Миколаївської області від 04.02.2016 року по справі № 915/2093/15 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Державного підприємство Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємство Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від „04 лютого 2016 року по справі № 915/2093/15 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „28 березня 2016 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров