РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016Справа №910/2796/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця"
доДержавного агентства резерву України
простягнення 76 692 грн 10 коп.
Представники:
від позивача:Перець С.В. - представник за довіреністю
від відповідача:не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

19.02.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" з вимогами до Державного агентства резерву України про стягнення 76 692 грн 10 коп. заборгованості за договором відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № П/МР-031338/НЮ від 30.04.2003.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № П/МР-031338/НЮ від 30.04.2003 не виконав взяті на себе зобов'язання по відшкодуванню витрат за зберігання цінностей за ІІІ квартал 2015 року, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 76 692 грн 10 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 порушено провадження у справі № 910/2796/16, розгляд справи призначений на 21.03.2016.

21.03.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача у судове засідання 21.03.2016 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 010.

У судове засідання 21.03.2016 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 21.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

30.04.2003 між Державним комітетом з державного матеріального резерву України (комітет за договором) та Статутним територіально-галузевим об'єднанням Південна залізниця (зберігач за договором) укладено договір відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № П/МР-031338/НЮ, відповідно до умов якого комітет передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання цінності згідно з затвердженою номенклатурою у кількості та за вартістю згідно з актом № 1. Зберігання матеріальних цінностей державного резерву без користування ними зберігачем здійснюються на складських приміщеннях, майданчиках зберігача.

На виконання Указу Президента України від 09.12.2010 № 1085/2010 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" проведено реорганізацію Державного комітету України з державного матеріального резерву шляхом перетворення в Державне агентство резерву України, яке є правонаступником Державного комітету України з державного матеріального резерву.

На виконання наказу Міністерства інфраструктури України від 10.04.2012 № 212 19.04.2012 проведена зміна найменування Статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця" на Державне підприємство "Південна залізниця". Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття.

До переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", увійшло Державне підприємство "Південна залізниця. Протоколом засідання правління Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" від 21.10.2015 № 1 датою початку фінансово-господарської діяльності Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" було визначено 01.12.2015. Таким чином, з 01.12.2015 Державне підприємство "Південна залізниця" фактично припинило господарську діяльність як окрема юридична особа, та реорганізовано у регіональну філію Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Відповідно до пункту 3.1. договору комітет зобов'язаний відшкодувати зберігачу витрати на зберігання цінностей згідно з погодженим зведеним кошторисом витрат між зберігачем та комітетом у межах асигнувань, передбачених на ці цілі.

Згідно з пунктом 4.3. договору зберігач надає комітетові щоквартально до 15 числа місяця, наступного за звітним, звіти про фактичні витрати за зберігання цінностей, щл підтверджуються актом звірки взаєморозрахунків на утримання цінностей мобілізаційного резерву за встановленою формою.

Відшкодування витрат (з урахування податку на додану вартість) зберігачу за зберігання цінностей мобілізаційного резерву комітет здійснює в межах, визначених підписаними актами взаєморозрахунків фактичних витрат у відповідності до пункту 4.3 цього договору, не пізніше 30 числа місяця наступного за звітним кварталом (пункт 4.4 договору).

У відповідності до пункту 7.3. договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом зберігання цінностей.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором зберігання.

Відповідно до частини 1 статті 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Частиною 1 статті 946 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про державний матеріальний резерв" державний резерв є особливим державним запасом матеріальних цінностей, призначених для використання в цілях і в порядку, передбачених цим Законом. У складі державного резерву створюється незнижуваний запас матеріальних цінностей (постійно підтримуваний обсяг їх зберігання).

Статтею 2 Закону України "Про державний матеріальний резерв" визначено, що відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву - зберігання закладених до державного резерву матеріальних цінностей у постачальника (виробника) або одержувача (споживача) без надання йому права користуватися цими матеріальними цінностями до прийняття у встановленому порядку рішення про відпуск їх з державного резерву.

Нормами частини 3 статті 7 Закону України "Про державний матеріальний резерв" встановлено, що фінансування витрат підприємств, установ і організацій, пов'язаних з обслуговуванням і зберіганням, списання збитків від уцінки і природних втрат матеріальних цінностей державного резерву, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, зокрема коштів, одержаних від позичання матеріальних цінностей державного резерву, а також коштів, одержаних від реалізації розброньованих матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України "Про державний матеріальний резерв" відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання, оплата тарифу за перевезення вантажів, спеціальної тари, упаковки, послуг постачальницько-збутових організацій за поставку і реалізацію матеріальних цінностей державного резерву провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що на виконання умов договору відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № П/МР-031338/НЮ від 30.04.2013 між сторонами було погоджено кошторис витрат на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву по Державному підприємству "Південні залізниця" на 2015 рік, а також підписано акт на відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву по Державному підприємству "Південні залізниця" за ІІІ квартал 2015 року на суму 76 692 грн 10 коп.

Як встановлено судом відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання щодо відшкодування витрат позивачу за зберігання цінностей мобілізаційного резерву за ІІІ квартал 2015 року, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 76 692 грн 10 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з відшкодування витрат позивачу за зберігання цінностей мобілізаційного резерву за договором відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № П/МР-031338/НЮ від 30.04.2003 за ІІІ квартал 2015 року та факту наявності заборгованості з відшкодування витрат за зберігання цінностей у розмірі 76 692 грн 10 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача76 692 грн 10 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного агентства резерву України (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 28, ідентифікаційний код 37472392) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" (61052, м. Харків, вул. Червоноармійська, буд. 7, ідентифікаційний код 40081216) 76 692 (сімдесят шість тисяч шістсот дев'яносто дві) грн 10 коп. витрат, здійснених на зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 24.03.2016

Суддя Н.Б. Плотницька