РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016Справа №910/3807/16
За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва"

про стягнення 4 632,19 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Мазурок Я.В. (довіреність № 155/2/03-63 від 06.01.2016)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" про стягнення 4 632,19 грн., з яких 2 745,19 грн. основний борг, 144,82 грн. - 3% річних, 1742,18 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором підряду № 407/05-02 від 05.05.2014 в частині повної та своєчасної оплати за виконані позивачем роботи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2016 порушено провадження у справі № 910/3807/16, розгляд справи призначено на 22.03.2016.

21.03.2016 через канцелярію суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 22.03.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав усні пояснення по суті спору.

Відповідач відзиву на позов не надав, представника в судове засідання 22.03.2016 не направив, про причини неявки не повідомив, про день та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу про порушення провадження у справі відповідачу було надіслано за належною адресою (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), та отримано останнім, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, отже, адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом належним чином.

За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 22.03.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.05.2014 між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (далі - підрядник) та Комунальним підприємством "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" (далі - замовник) укладено договір підряду № 407/05-2 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого підрядник зобов'язується на власний ризик, своїми силами, засобами та матеріальними ресурсами виконати роботи з поточного ремонту каналізаційної мережі по прочищенню внутрішньобудинкової каналізаційної мережі на території житлового будинку за адресою: вул. Березняківська, 20 в межах господарського відання КП «Керуюча дирекція» Дніпровського р-ну м. Києва і здати закінчені роботи в порядку і строк, встановлений цим Договором, а замовник зобов'язується прийняти закінчені роботи і оплатити їх.

Згідно з п. 2.1 Договору, сума робіт визначається на основі кошторисної документації і становить 2 745,19 грн., в т.ч. ПДВ - 457,53 грн.

Взаєморозрахунки проводяться на підставі виконаних обсягів робіт та їхньої вартості, визначеної в Договорі (п. 2.2 Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору, підставою для здійснення розрахунків є підписані сторонами Акти приймання виконаних робіт та документи про якість матеріалів.

Розрахунок за фактично виконані роботи проводиться протягом 15-ти календарних днів з дати підписання Акта приймання виконаних робіт (п. 3.3 Договору).

Підрядник зобов'язується виконати роботи до 30.05.2014 (4.1 Договору).

Пунктом 5.3.2 Договору передбачено, що замовник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі проводити розрахунки з підрядником у порядку та терміни, визначені цим Договором.

Приймання замовником закінчених робіт від підрядника здійснюється шляхом підписання Акта приймання виконаних робіт (п. 6.1 Договору).

Положеннями п. 10.1 Договору встановлено, що останній набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до 31.12.2014 та в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

На виконання умов Договору позивач належним чином виконав, а відповідач прийняв виконані роботи без зауважень та заперечень на суму 2 745,19 грн., що підтверджується Актом № 55 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2014 року, який підписаний представниками обох сторін 08.05.2014 та скріплений печатками підприємств.

Позивач зазначає, що відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України оплату вартості виконаних робіт не здійснив.

30.11.2015 позивач звернувся до відповідача із вимогою вих. № 155/2/03-7770 від 30.11.2015 у якій вимагав сплатити заборгованість у сумі 2745,19 грн.

Зазначена вимога отримана відповідачем 09.12.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак залишена останнім без відповіді та задоволення.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача перед позивачем за договором підряду № 407/05-2 від 05.05.2014 на час звернення до суду з позовом складає 2745,19 грн. Також, у зв'язку із прострочення грошового зобов'язання, позивачем нараховані інфляційні витрати та 3 % річних.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ст. 854 ЦК України).

Частиною четвертою статті 879 ЦК України встановлено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до наявного в матеріалах справи Акту № 55 приймання виконаних будівельних робіт, позивачем виконано та відповідачем прийнято роботи на загальну суму 2745,19 грн.

Вищевказаний Акт приймання виконаних будівельних робіт підписаний відповідачем без заперечень та зауважень.

Як зазначалось вище, положеннями п. 3.3. Договору передбачено, що розрахунок за фактично виконані роботи проводиться протягом 15-ти календарних днів з дати підписання Акта приймання виконаних робіт.

Сторонами договору обумовлено те, що укладений сторонами договір є оплатним, тобто обов'язок відповідача оплатити виконані роботи виникає згідно з положеннями закону (стаття 854 та частина 1 статті 837 Цивільного кодексу України) та укладеного сторонами договору.

Згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідачем порушено взяті на себе зобов'язання за Договором в частині своєчасної та повної оплати виконаних позивачем робіт, у зв'язку із чим, розмір заборгованості відповідача за договором складає 2 745,19 грн.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором підряду № 407/05-2 від 05.05.2014 у сумі 2745,19 грн. належним чином доведена, документально підтверджена та відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки, невиконане зобов'язання за договором у розмірі 2745,19 грн. підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення основного боргу.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань збитків від інфляції у розмірі 1742,18 грн. та 3% річних (нарахованих з 5.05.2014 по 25.02.2016) у розмірі 144,82 грн.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунки збитків від інфляції та 3% річних, встановив, що останній є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1742,18 грн. інфляційних втрат та 144,82 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" повністю.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва" (02002, м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-Г, код 38133008) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А, код 03366500) 2 745,19 грн. основного боргу, 144,82 грн. 3% річних, 1742,18 грн. інфляційних втрат та 1378,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 24.03.2016.

Суддя С.О. Турчин