ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р.Справа № 923/1768/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Бєляновського В.В., Поліщук Л.В.

(Склад колегії сформовано на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями)

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кредобанк"

на рішення господарського суду Херсонської області від 24.12.2015р.

по справі № 923/1768/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Кредобанк"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 23 308,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ " Кредобанк" звернулося до господарського суду Херсонської області з позовними вимогами до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту №26 від 26.09.2014р. в розмірі 23309,80 грн., яка складається з: 20 000 грн. заборгованість за кредитом, 3044,39 грн. - заборгованість по прострочених відсотках за кредитом; 166,67 грн. - заборгованості по нарахованим відсоткам, 97,74 грн. - заборгованість з пені.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ "Кредобанк" зазначило, що відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за договором про надання овердрафту №26 від 26.09.2014р., у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 23308,80 грн.

З посиланням на норми ст.ст. 530, 543, 590, 610,611,612,625,1050 ЦК України, позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В заяві про уточнення позовних вимог від 09.11.2015р. позивач зазначив, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 11.06.2015р. складає 23308,80 грн., з яких: 20 000 грн. заборгованість за кредитом, 3044,39 грн. - заборгованість по прострочених відсотках за кредитом; 166,67 грн. - заборгованості по нарахованим відсоткам, 97,74 грн. - заборгованість з пені та просив суд стягнути зазначену заборгованість.

Ухвалою місцевого господарського суду від 23.10.2015р. прийнято позовну заяву ПАТ "Кредобанк" до розгляду та порушено провадження у справі.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 24.12.2015р. (суддя Соловйов К.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що позивач не довів належними доказами факт надання відповідачеві кредиту, як у заявленому до стягнення розмірі, а саме - 20 000,00 грн., так і у будь-якому іншому розмірі, на умовах укладеного між ними 26.09.2014р. договору № 26 про надання овердрафту. Судом не прийняті у якості доказів надані позивачем документи на підтвердження надання позивачем відповідачеві кредитних коштів на умовах укладеного між ними 26.09.2014р. договору № 26 про надання овердрафту, а саме: меморіальний ордер № 39009070 від 29.09.2015р. та виписка від 18.12.2015р. про рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 з підстав невідповідності даних, які в них вказані.

Суд дійшов висновку, що за відсутності таких доказів позовні вимоги про стягнення з відповідача 20 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 3 044,39 грн. заборгованості по прострочених відсотках за кредитом, 166,67 грн. заборгованості по нарахованих відсотках за кредитом, 97,74 грн. пені задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, ПАТ «Кредобанк» просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 24.12.2015р. по даній справі та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Доводи скаржника ґрунтуються на допущених господарським судом порушеннях норм матеріального та процесуального права, неправильному встановленню обставин, що мають значення для справи, неправильного дослідження та оцінки доказів, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Скаржник вважає, що ним надано документи, які свідчать про надання коштів ФОП ОСОБА_1, а саме: виписка по рахунку №НОМЕР_2 та меморіальний ордер №39009070 від 29.09.2015р., яким відображено надання коштів в сумі 20000 грн. на рахунок боржника. А судом при вирішенні справи невірно розтлумачено банківські виписки, що призвело до прийняття невірного рішення та фактичного порушення прав кредитора.

29.03.2016р. представники сторін в судове засідання не з'явились та не скористались своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлялись належним чином про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомили та правами, наданими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористались.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи і це встановлено господарським судом, 26.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Кредобанк" та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір №26 про надання овердрафту, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику у власність грошові (кредитні) кошти, у безготівковий спосіб, в межах встановленого максимального ліміту 20 000,00 грн., для оплати наданих Позичальником розрахункових документів, в разі недостатності коштів на відкритому відповідачем у відділенні позивача поточному рахунку № НОМЕР_3, з сплатою 28 % річних за користування кредитними коштами, кінцевим строком повернення кредитних коштів 25.09.2015р., а Позичальник, в свою чергу, зобов'язався повернути позивачу кредитні кошти у повному обсязі та сплатити Банку відсотки за користування цими коштами, в порядку та строки, які передбачено даним договором.

Згідно п. 2.1. договору максимальний ліміт заборгованості по овердрафту - це максимальна сума, в межах якої, відповідач може здійснювати платежі протягом одного операційного дня зі свого поточного рахунку понад фактичний залишок коштів на цьому рахунку. Згідно з п. 2.8. договору підставою для надання відповідачеві вказаних кредитних коштів на умовах договору (тобто, овердрафту) є подання відповідачем позивачеві (до банку) розрахункових документів на суму, що перевищує залишок коштів на поточному рахунку відповідача, який відкрито у позивача. Згідно з п. 2.9. договору датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку відповідача дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку).

Згідно з п. 3.2. договору відсотки за користування овердрафтом (кредитними коштами) нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році), з урахуванням строку надання овердрафтом, з моменту надання овердрафту. Згідно з п. 3.3. договору відповідач сплачує відсотки за користування кредитними коштами при надходженні коштів на поточний рахунок відповідача, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані відсотки.

Відповідно до п. 2.6 та п. 6.1. договору за несвоєчасно виконання відповідачем передбачених договором грошових зобов'язань (з повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами) позивач має право стягнути з відповідача пеню в розмірі, 0,03 % (нуль цілих три сотих відсотки) за кожен день прострочки від простроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Позивач вказує, що на виконання умов кредитного договору свої зобов'язання виконав, надавши кредитні кошти Позичальнику.

Проте Позичальник повернення грошових коштів, наданих у кредит, та відсотків за їх користування у відповідності до вимог договору не здійснив, чим порушив порядок виконання покладених на нього зобов'язань.

Внаслідок зазначених дій Позичальника за договором про надання овердрафту №26 від 26.09.2014 виникла заборгованість, що не була погашена у встановлені кредитним договором строки, тобто прострочена заборгованість, в розмірі 23308,80 грн., і складається з наступного:

- сума заборгованості за кредитом - 20 000 грн.;

- прострочена заборгованість за відсотками - 3044,39 грн.;

- нараховані відсотки - 166,67 грн.;

- сума з пені за прострочення погашення заборгованості - 97,74 грн.

Посилаючись на вищенаведені обставини, Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" звернулось з відповідним позовом до суду про стягнення з ФОП ОСОБА_1. заборгованості за цим договором.

В процесі розгляду справи в місцевому суді, позивачем, на підтвердження факту надання відповідачеві кредитних коштів на умовах укладеного між ними 26.09.2014р. договору № 26 про надання овердрафту, надано меморіальний ордер № 39009070 від 29.09.2015р. на суму 20 000,00 грн., з відміткою (печаткою) банку від 25.11.2015р., з призначенням платежу - "віднесення простроченого кредиту за договором № 26 від 26.09.2014р. за призначенням", із зазначенням платника за цим ордером - ПАТ "Кредобанк" (дебет рах. № НОМЕР_4) та отримувача за цим ордером - ФОП ОСОБА_1 (кредит рах. № НОМЕР_3).

Також надано виписку про рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_1 за період з 26.09.2014р. по 11.06.2015р., сформовану 18.12.2015р. за підписом представника позивача, згідно з якою по цьому рахунку відображено дві операції від 26.09.2014р. на суму 20 000,00 грн., підставою для проведення операцій вказано - документи № 30475031 та № 30560564.

По першій операції призначенням платежу є - "збільшення зобов'язань за овердрафтом № 26 від 26.09.2014р.", з зазначенням платника - "НОМЕР_2 сч. 9129 для овердрафта № 26 от 26.09., код ОКПО НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер відповідача)" (дебет рах. № НОМЕР_2) та отримувача коштів - ПАТ "Кредобанк", Херсонське відділення Центральна філія (кредит рах. № НОМЕР_5).

По другій операції вказано, що призначенням платежу є - "зменшення зобов'язань за овердрафтом № 26 від 26.09.2014р.", з зазначенням платника - ПАТ "Кредобанк", Херсонське відділення Центральна філія (рах. № НОМЕР_5) та отримувача коштів - "НОМЕР_2 сч. 9129 для овердрафта №26 от 26.09., код ОКПО НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер відповідача)".

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ „Кредобанк" та вважає, що доводи, заперечення і вимоги позивача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, тобто, дії осіб, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі, та в якому передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються норми Цивільного кодексу України щодо позики, якщо інше не встановлено нормами цього ж Кодексу щодо кредиту, не випливає з суті кредитного договору.

За ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, яку суд застосовує до спірних відносин згідно з ч. 2 ст. 1054 цього ж Кодексу, позичальник, який своєчасно не повернув суму кредиту, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

За ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором. Згідно з ч. 1 ст. 230 цього ж Кодексу штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 343 Господарського кодексу України та ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено господарським судом, позивачем було надано в якості доказів факту надання відповідачеві кредитних коштів на умовах укладеного між ними 26.09.2014р. договору №26 про надання овердрафту, меморіальний ордер № 39009070 від 29.09.2015р. на суму 20 000,00 грн. та виписку від 18.12.2015р. про рух грошових коштів №НОМЕР_2.

Меморіальний ордер № 39009070 від 29.09.2015р. на суму 20 000,00 грн. складений після 25.09.2015р. - дати завершення дії вказаного договору (строк дії договору (у договорі - дата остаточного повернення овердрафту, згідно з п. 2.4. договору). Надання кредитних коштів на умовах даного договору, після закінчення терміну дії цього договору, суперечить його умовам. Доказів продовження терміну дії договору після 25.09.2015р. позивачем не надано ані до суду першої інстанції ані до суду апеляційної інстанції. Проте, як вбачається з тексту позовної заяви, позивач наполягає на тому, що кредитні кошти було надано відповідачеві, саме 26.09.2014р.

Згідно вказаного безпосередньо у цьому ордері призначення платежу, не відображає операцію з надання відповідачеві кредитних коштів на умовах договору, а лише відображає віднесення позивачем певної грошової суми, як суми простроченого кредиту, на рахунок простроченої заборгованості. Вказане підтверджується відсутністю доказів надання відповідачем позивачеві (банку) розрахункових документів на проведення цієї операції (цього платежу), надання яких передбачено Розділом 1 та п.2.8. договору.

Як вбачається з виписки від 18.12.2015р. про рух грошових коштів №НОМЕР_2 наданої позивачем, вона не містить у собі відомостей щодо вказаних у цій виписці платежів, згідно з якими дані платежі можливо було б ідентифікувати, саме, як платежі на виконання розрахункових документів відповідача (відсутні відомості про контрагентів відповідача, на користь яких здійснюються платежі, про реквізити укладених між відповідачем та його контрагентами договорів тощо).

Рахунок, по якому надано дану виписку, має іншій номер ніж поточний рахунок відповідача, на який згідно умов договору про надання овердрафту, відповідачеві мав бути встановлений овердрафт: у договорі рах.№ НОМЕР_3, у виписці рах. № НОМЕР_2.

При цьому, доказів подання відповідачем позивачеві (банку) розрахункових документів на проведення вказаних у виписці операцій (платежів), надання яких передбачено Розділом 1 та п.2.8. договору, позивачем не надано.

А тому господарський суд дійшов правильних висновків, що надані позивачем докази не можуть бути прийняті судом як докази надання відповідачеві кредитних коштів за вищевказаним договором.

Колегією суддів доводи скаржника відносно того, що судом при вирішенні справи невірно розтлумачено банківські виписки, до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Позивачем не було доведено належними доказами, які б підтверджували факт надання відповідачеві кредиту у сумі 20 000 грн. на умовах укладеного між ними договору про надання овердрафту. Інших доказів, які б підтвердили позовні вимоги, позивачем надано не було.

Доводи, заперечення та вимоги ПАТ «Кредобанк», викладені в апеляційній скарзі, також підлягають відхиленню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Херсонської області від 24.12.2015 року по справі № 923/1768/15 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ПАТ "Кредобанк" - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" залишити без задоволення, рішення господарського суду Херсонської області від 24.12.2015р. у справі №923/1768/15 - без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Поліщук