КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р. Справа№ 910/25266/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Сидорова І.М., дов. від 11.01.2016 №06-5/04,

від відповідача Заіка О.М., дов. від 22.01.2016 б/н,

Солод І.В., дов. від 21.01.2016 б/н,

розглянувши апеляційні скарги Комунального підприємства «Київпастранс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Беніш Джі Пі еС Україна»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 (підписане 14.12.2015)

у справі №910/25266/15 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Комунального підприємства «Київпастранс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Беніш Джі Пі еС Україна»

про стягнення 2 135 995,20 грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Київпастранс» (далі - КП «Київпастранс», або позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Беніш Джі Пі еС Україна» (далі - ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна», або відповідач) про стягнення 2 135 995,20 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 у справі №910/25266/15 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 359 985,60 грн заборгованості та 5 399, 78 грн витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий господарський суд виходив з того, що умовами п.п.4.7, 9.4 договору від 01.01.2011 №14/26-11 про розміщення реклами на транспортні комунальної власності міста Києва не передбачено право позивача збільшувати розмір плати за надання послуг в односторонньому порядку та без повідомлення відповідача. При цьому, зазначення в акті прийому-передачі виконаних робіт (послуг) за вересень 2012 року збільшеної суми вартості наданих послуг та підписання його представником відповідача не може вважатись укладенням додаткової угоди до договору щодо зміни ціни договору, оскільки укладення додаткової угоди прямо передбачено умовами договору.

З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у сумі 359 985,60 грн, яка виникла за період з січня 2012 по грудень 2013, виходячи з ціни, визначеної у додатку № 1 від 01.05.2011 до договору.

Не погодившись з вказаним рішенням, КП «Київпастранс» звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 у справі №910/25266/15 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог на суму 1 776 009,40 грн та стягнути з ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна» 2 135 995 грн заборгованості. Апеляційна скарга мотивована тим, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не з'ясував всі обставини, що мають значення для справи, оскільки плата за користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, є умовою договору, що не визначається сторонами, тобто її розмір не залежить від їх волі, а встановлюється актом органу місцевого самоврядування, що носить імперативно-правовий характер. За твердженнями позивача, одностороння зміна умов зобов'язання відбулась у відповідності до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 відновлено КП «Київпастранс» пропущений строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі №910/25266/15, відстрочено КП «Київпастранс» сплату судового збору за подання апеляційної скарги до прийняття постанови Київським апеляційним господарським судом, розгляд справи призначено на 02.03.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

Не погодившись з вказаним рішенням, ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна» також звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 у справі №910/25266/15 скасувати та залишити позовну заяву позивача без задоволення. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не мав підстав для зміни розміру плати без згоди відповідача і повинен був у разі недосягнення згоди з товариством про внесення змін до договору щодо нового розміру оплати звернутись до суду для вирішення такого спору або здійснити демонтаж рекламних засобів. Крім того, апелянт вказував на те, що судом першої інстанції не звернуто увагу на усну заяву скаржника про застосування судом наслідків спливу строків позовної давності в частині позовних вимог позивача щодо заборгованості, що виникла за період з 01.01.2012 по 31.08.2012.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 відновлено ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна» пропущений строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі №910/25266/15, розгляд скарги призначено на 02.03.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

29.02.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача.

У судовому засіданні 02.03.2016 оголошено перерву до 28.03.2016.

21.03.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду позивач подав доповнення до відзиву від 26.02.2016.

21.03.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач подав додаткові пояснення по суті апеляційної скарги та заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог у сумі 119 995,20 грн, які виникли за період з 01.01.2012 по 31.08.2012.

У судовому засіданні 28.03.2016 представник позивача підтримав доводи апеляційної, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог на суму 1 776 009,40 грн та стягнути з ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна» 2 135 995 грн заборгованості. Також представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення

Представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 скасувати та залишити позовну заяву позивача без задоволення. Також представники відповідача заперечили доводи апеляційної скарги позивача та наполягали на задоволенні заяви від 18.03.2016 №191-16 про застосування наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.05.2011 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київпастранс» (сторона1) та ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна» (сторона 2) укладено договір № 14/26-11 про розміщення реклами на транспорті комунальної власності міста Києва (далі - договір), за умовами якого сторона 1 надає стороні 2 транспортні засоби (їх окремі частини), які перебувають у господарському віданні КП «Київпастранс» для розміщення реклами - рекламних засобів (РЗ), а сторона 2 використовує надані транспортні засоби відповідно до Порядку розміщення реклами на транспорті комунальної власності м. Києва, затвердженого в установленому порядку, і умов цього договору та здійснює оплату за їх використання.

Згідно з п.2.2 договору транспортні засоби (їх окремі частини) із позначенням безпосередніх місць для розміщення РЗ та виду РЗ зазначаються в додатках до цього договору, які є його невід'ємною частиною.

Датою початку строку розміщення РЗ вважається день складання акта про нанесення реклами (розміщення РЗ) та підписання його уповноваженими представниками сторін. Акт про нанесення реклами (розміщення РЗ) підписується не пізніше 7 (семи) календарних днів з моменту оформлення та підписання додатку (п.п.2.3, 2.4).

Відповідно до п.4.1 договору оплата за договором здійснюється, починаючи з підписання акта нанесення реклами по кожному новому окремому РЗ.

Розмір плати за цим договором встановлюється стороною 1 в залежності від зони розміщення реклами, виходячи з базової плати. Розмір плати у кожному конкретному випадку визначається у додатках до цього договору, які є його невід'ємною частинами (п. 4.2 договору).

Оплата за цим договором здійснюється в 3 денний термін з моменту отримання рахунка-фактури, але не пізніше 15 числа місяця, за який здійснюється оплата (за умови надання стороною 1 відповідних рахунків на оплату) (п.4.3 договору).

Пунктом п.6.1 договору визначено, що останній підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками вступає в силу з дати його підписання і діє протягом 1 (одного) року. Дата погодження договору вказується на першій сторінці в правому верхньому куті.

У випадку, якщо одна із сторін бажає достроково припинити розміщення РЗ, вона не менш як за тридцять днів попереджає про це іншу сторону. Датою припинення строку розміщення РЗ вважається дата підписання представниками обох сторін акта про демонтування РЗ (рекламних зображень). Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

У додатку №1 до договору сторони домовились про розміщення реклами на задніх бортах рухомого складу на наступних умовах: назва підрозділу - АП 1, АП 2, АП 3, АП 4, АП 5, АП 6, АП 7; вид рекламного засобу - наліпки на зовнішню частину заднього борту, автобуса; кількість одиниць транспорту - 150 шт; термін розміщення - 12 місяців; вартість розміщення наліпки на зовнішню частину заднього борту, автобуса за місяць (з ПДВ) - 14 999,40 грн; за 12 місяців - 179 992,80 грн.

28.10.2011 між сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору, в якій сторони дійшли взаємної згоди подовжити строк дії договору до 31.12.2013.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є змішаним, який містить елементи договору оренди і договору про надання послуг та підпадає під правове регулювання ст.ст.759-786, 901-907 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частина 1 ст.759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст.762 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору позивач надав відповідачу транспортні засоби для розміщення реклами.

Судом встановлено, що за період з травня 2011 по серпень 2012 між сторонами підписано акти здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) на загальну суму 239 990,40 грн, що підтверджується актами від 31.01.2012 на суму 14 999,40 грн, від 29.02.2012 на суму 14 999,40 грн, від 31.03.2012 на суму 14 999,40 грн, від 30.04.2012 на суму 14 999,40 грн, від 31.05.2012 на суму 14 999,40 грн, від 30.06.2012 на суму 14 999,40 грн, від 31.07.2012 на суму 14 999,40 грн, від 31.08.2012 на суму 14 999,40 грн.

ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна» взяті на себе зобов'язання за договором виконало частково, на суму 119 995,20 грн, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача (а.с.144-145).

Звертаючись з позовом до суду, позивач просить стягнути заборгованість з відповідача, яки виникла за договором у період з січня 2012 по грудень 2013 (до дати закінчення строку дії договору) в сумі 2 135 995,20 грн.

Відтак, враховуючи предмет та підставу заявленого КП «Київпастранс» позову, позивач має довести наявність у ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна» невиконаного зобов'язання на заявлену суму.

Оскаржуючи судове рішення від 08.12.2015, скаржники не погодились з висновком суду першої інстанції в частині права сторони 1 в односторонньому порядку змінювати тарифи.

Як вже зазначалось, розмір плати за цим договором встановлюється стороною 1 в залежності від зони розміщення реклами, виходячи з базової плати. Розмір плати у кожному конкретному випадку визначається у додатках до цього договору, які є його невід'ємними частинами.

Стаття 651 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст.654 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно з п.3.2.4 договору сторона 1 має право в односторонньому порядку змінювати тарифи у випадках і порядку, передбаченому умовами цього договору.

Водночас, за змістом п.3.1.3 договору сторона 1 зобов'язується повідомляти сторону 2 про зміну тарифів, що передбачені цим договором, в письмовій формі, не пізніше, ніж за 15 календарних днів до моменту введення в дію нових тарифів.

У п.4.7 договору встановлено, що у випадку прийняття виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) рішення щодо зміни розмірів плати (тарифів) за надання послуг по розміщенню РЗ на об'єктах (їх частинах) сторони 1, розрахунки проводяться відповідно до прийнятих рішень, про що сторона 1 письмово повідомляє сторону 2 не пізніше 15 днів від дня прийняття такого рішення. При цьому сторони погодились, що протягом 15 днів з дня отримання такого повідомлення сторона 2 зобов'язана підписати зі стороною 1 додаткову угоду про коригування розміру плати за надання послуг по цьому договору. У випадку ненадходження у вказаний строк від сторони 2 додаткової угоди чи письмової відмови від сплати нового розміру плати, це визнається як згода на зміну розміру плати.

Всі повідомлення, що стосуються цього договору, вважаються поданими належним чином, якщо вони передані рекомендованим листом з повідомленням чи передані особисто за юридичними адресами сторін з обов'язковим повідомленням про вручення (п.8.1 договору).

Будь-які зміни та доповнення до цього договору чинні тільки у випадку, якщо вони викладені у додатковій угоді, здійснені в письмовій формі і підписані уповноваженими представниками, скріплені печатками сторін та погоджені Головним управлінням транспорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (п.9.4 договору).

За твердженнями позивача, відповідача було повідомлено про зміну розміру тарифів.

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повідомлення позивачем відповідача згідно п.4.7, п.8.1 договору про зміну розміру щомісячної плати вартості послуг за договором.

Відповідач з доводами позивача не погодився та вважає, що КП «Київпастранс» з 01.09.2012 збільшено вартість послуг з реклами з 14 999,40 грн до 126 000 грн неправомірно.

В матеріалах справи (а.с.55) наявний лист ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна» без номеру та дати (зареєстрований позивачем за вх. №04/3968), зі змісту якого вбачається, що «…станом на грудень 2013 року від сторони 1 не надходило жодних повідомлень про зміну вартості послуг, згідно порядку визначеного п.4.7 договору…».

Тобто, умовами укладеного між сторонами правочину не погоджено автоматичної зміни розміру плати на розміщення рекламних засобів згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації за відсутності належного повідомлення КП «Київпастранс» про зміну розміру такої плати за договором та відсутності згоди ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна» на новий розмір.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 21.05.2012 №838 «Про питання визначення розміру плати за розміщення реклами в місті Києві» затверджено Порядок визначення розміру плати за тимчасове користування місцями для розташування рекламних засобів зовнішньої реклами, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, зокрема, повноваження з управління якими здійснюють районні в місті Києві державні адміністрації, за розміщення реклами на транспорті комунальної власності м. Києва, а також за розміщення реклами в ліфтах жилих будинків комунальної власності м. Києва (далі - Порядок).

Згідно з п.2.2 Порядку плата за розміщення реклами на території та зовнішніх і внутрішніх поверхнях транспортних засобів підприємств транспорту загального користування комунальної власності міста Києва визначається за формулою: Рп = S x Бт x К1 x К2, К3, де

Рп - розмір плати за розміщення реклами;

S - площа рекламних засобів/рекламоносіїв (кв.м);

Бт - базовий тариф, що відповідає видам рекламних засобів, які розміщуються на території та зовнішніх і внутрішніх поверхнях транспортних засобів підприємств транспорту загального користування комунальної власності міста Києва;

К1 - коефіцієнт, що враховує довжину рухомого складу;

К2 - коефіцієнт, що враховує маршрут рухомого складу;

К3 - зональний коефіцієнт, що враховує територіальну прив'язку рекламного засобу.

У додатку 4 до Порядку визначено базові тарифи, що відповідають видам рекламних засобів, які розміщуються на території та зовнішній і внутрішній поверхнях транспортних засобів підприємств транспорту загального користування комунальної власності міста Києва, з яких вбачається, що базовий тариф за 1 місяць розміщення рекламних засобів на зовнішній частині рухомого складу (тролейбус, трамвай, автобус) становить від 700 грн до 1 000 грн в залежності від терміну їх експлуатації.

Згідно додатку №1 до договору рекламні засоби відповідача мали розташовуватись лише на зовнішній частині заднього борту транспортних засобів позивача, а не на всіх зовнішніх поверхнях рухомого складу.

Відповідно до п.32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

Згідно Статуту відповідача майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплено за підприємством власником або уповноваженим органом на праві господарського відання.

Виходячи з умов договору, за висновками колегії суддів, встановлення розміру плати за надання послуг по розміщенню рекламних конструкцій здійснюється Київською міською державною адміністрацією, проте її зміна відбувається за погодженням обох сторін в додатковій угоді до договору.

Відтак, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що позивач з вересня 2012 неправомірно в односторонньому порядку змінив розмір щомісячної плати вартості послуг за договором з 14 999,40 грн на 126 000 грн.

Оскаржуючи судове рішення, відповідач вказував на те, що не отримував рахунків на оплату та актів прийому-передачі послуг. Проте, колегія суддів вважає такі твердження безпідставними, з огляду на те, що за умовами правочину на самого відповідача покладено обов'язок отримувати такі документи.

Згідно з п.3.3 договору ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна» зобов'язане, зокрема, отримати акт виконаних робіт до 5 числа наступного після звітного місяця та протягом 5 днів повернути підписаний акт стороні 1 (п.п.3.3.3); щомісячно, не пізніше 10 числа поточного м'ясця, отримувати у сторони 1 рахунки за розміщення РЗ (п.п.3.3.5).

Як вже зазначалось, оплата за договором здійснюється в 3-денний термін з моменту отримання рахунку-фактури, але не пізніше 15 числа місяця, за який здійснюється оплата (за умови надання стороною1 відповідних рахунків на оплату).

За змістом ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За період з травня 2011 по серпень 2012 між сторонами підписано акти здачі-прийняття виконаних робіт (послуг), частина з яких (з травня 2011 по грудень 2011) на суму 119 995,20 грн оплачена.

З наявного у справі листа від 16.04.2015 №127-15 ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна» (за підписом директора Вдовенко О.В.) вбачається, що відповідач визнає суму заборгованості за договором в сумі 119 995,20 грн за період з 01.12.2012 по 31.08.2012.

Відтак, виходячи з встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 359 985,60 грн, яка виникла за період з січня 2012 по грудень 2013, виходячи з ціни, визначеної у додатку №1 до договору (179 992,80 грн (за 12 місяців) х 2).

Стосовно доводів відповідача про те, що ним було заявлено в суді першої інстанції про застосування строків позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Частина 4 ст.267 ЦК України визначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В абз. 7 п.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 №10 вказано, що законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного. В останньому випадку воно обов'язково має бути зазначене в протоколі судового засідання (пункт 6 частини другої статті 81 1 ГПК України); господарський суд може також запропонувати відповідачеві викласти таку заяву в письмовій формі та долучити її до матеріалів справи.

Відповідач вказує на те, що ним така заява була вчинена у судовому засіданні усно.

Проте, з протоколів судових засідань від 05.11.2015, від 19.12.2015 та від 08.12.2015 не вбачається, що представником ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна» здійснювалась відповідна заява (усно).

При цьому, в протоколах від 05.11.2015 та від 19.11.2015 вказано «інших заяв та клопотань не подано» (прим. - окрім залучення документів) та «заяв та клопотань не подано».

Відповідно до ч.5 ст.81-1 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право знайомитися з протоколами і протягом п'яти днів після їх підписання подавати письмові зауваження з приводу допущених у протоколах неправильностей або неповноти протоколу. Зауваження на протоколи у всіх випадках долучаються до матеріалів справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач зауважень на протоколи судових засідань не подавав.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач будучи обізнаним про дату та час розгляду справи з 02.10.2015 (дата отримання ухвали про порушення провадження у справі) та, враховуючи присутність його представників на судових засіданнях, не був позбавлений можливості подати відповідну заяву письмово.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач не довів подання відповідної заяви в суді першої інстанції.

Разом з тим, у судовому засіданні 28.03.2016 представники відповідача наполягали на задоволенні заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог у сумі 119 995,20 грн, які виникли за період з 01.01.2012 по 31.08.2012. За твердженнями вказаних учасників судового процесу суд апеляційної інстанції, на підставі ст.101 ГПК України, переглядає справу за наявними у справі і додатково поданими доказами.

Заява ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна» від 18.03.2016 №191-16 про застосування наслідків спливу позовної давності у суді апеляційної інстанції, виходячи з наведеного вище, задоволенню не підлягає.

За змістом зазначеної норми відповідну заяву має бути зроблено в суді першої інстанції до моменту прийняття ним рішення по суті заявлених вимог. Інше означало б можливість скасування апеляційною інстанцією рішення місцевого господарського суду (внаслідок застосування позовної давності та в зв'язку з цим необхідності відмови в позові) за відсутності підстав для такого скасування, передбачених статтею 104 ГПК України (п.32 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у другому півріччі 2008 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» від 12.03.2009 №01-08/163).

Крім того, як зазналось вище, відповідач визнає суму заборгованості за договором в сумі 119 995,20 грн за період з 01.01.2012 по 31.08.2012, що свідчить про перевивання перебігу позовної давності на підставі ст.264 ЦК України - вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу (лист ТОВ «Беніш Джі Пі еС Україна» від 16.04.2015 №127-15).

З огляду на викладене вище, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, з огляду на наявні у справі докази та встановлені судом обставини, доводи скаржників спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Оскільки ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 КП «Київпастранс» відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 до прийняття постанови, судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 35 243,92 грн підлягає стягненню з позивача до Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Комунального підприємства «Київпастранс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Беніш Джі Пі еС Україна» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2015 у справі №910/25266/15 - без змін.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2; ) в доход Державного бюджету України 35 243 (тридцять п'ять тисяч двісті сорок три) грн 92 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

4. Матеріали справи №910/25266/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій