РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016Справа №910/3746/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська плодоовочева база»

до Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

про стягнення 31 597,98 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Цуркан М.М. (дов. від 16.12.2015);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

03.03.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровська плодоовочева база» звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості у розмірі 31 750,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасної оплати поставленого товару відповідно до договору №79 на закупівлю «Набори продуктові та готові страви» (цибуля, морква, буряк) код 10.85.1 за ДКПП ДК 016-2010 від 07.12.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.03.2016 порушено провадження по справі №910/3746/16, розгляд справи призначено на 24.03.2016.

22.03.2016 позивачем через загальний відділ діловодства суду подані додаткові докази у справі.

Письмовим відзивом на позовну заяву від 24.03.2016 відповідач зазначив, що оскільки позивач своєчасно не надав усі необхідні документи на оплату товару, в тому числі видаткові накладні та рахунок, оформлений належним чином на суму 31 597,98 грн., зобов'язання на вказану суму не могли бути зареєстровані в органах Державної казначейської служби до кінця бюджетного року і тому не могли бути оплачені станом на дату подання позову. При цьому відповідач вказав, що заборгованість за поставлений товар за даними централізованої бухгалтерії складає 31 597,98 грн., що підтверджується актом звірки, підписаним позивачем, а тому позовні вимоги на суму 152,52 грн. є необґрунтованими.

24.03.2016 позивач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про зменшення розміру позовних вимог на 152,52 грн., та просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 31 597,98 грн.

В судовому засіданні 24.03.2016 судом було розглянуто заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог стосовно якої суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про зменшення позовних вимог до розгляду.

Отже, оскільки зменшення позовних вимог, викладене позивачем у його письмовій заяві, прийняте господарським судом, то новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 31 597,98 грн.

В судове засідання 24.03.2016 представник позивача з'явився, позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 24.03.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 24.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

07.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровська плодоовочева база» (далі - позивач, постачальник) та Управлінням освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач, покупець) було укладено договір №79 на закупівлю «Набори продуктові та готові страви» (цибуля, морква, буряк) код 10.85.1 за ДКПП ДК 016-2010 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується у 2015 році поставити покупцеві товари, зазначені у підпункті 1.2 цього договору та специфікації до нього (додаток 1), а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару: «Набори продуктові та готові страви» (цибуля, морква, буряк) код 10.85.1 за ДКПП ДК 016-2010. Кількість товарів: 6557 наборів (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору ціна договору становить 199 988,50 грн. у тому числі податок на додану вартість 33 331,42 грн.

Згідно з п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем поставленого у відповідності до умов договору товару, після пред'явлення постачальником рахунка на оплату товару (далі - рахунок) та видаткової накладної, підписаної уповноваженою особою закладу освіти та завіреної печаткою закладу.

За умовами п. 4.3 договору покупець здійснює оплату за фактично поставлений товар в межах бюджетного фінансування на 2015 рік з відстрочкою платежу 30 календарних днів.

Пунктами 5.1, 5.2 договору сторони погодили, що термін поставки товарів - грудень 2015 року, місце поставки - заклади освіти Дніпровського району м. Києва (додаток 2).

Відповідно до п. 6.1.1 договору покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі (при наявності бюджетного фінансування) сплатити за замовлений та поставлений товар.

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення його печатками та діє до 31.12.2015 (п. 10.1 договору).

Специфікацією від 07.12.2015 (додаток 1 до договору) визначено ціну договору у розмірі 199 988,50 грн. за 6557 шт. наборів продуктових (цибуля, морква, буряк).

Позивач на виконання умов договору поставив товар, що підтверджується видатковими накладними, підписаними представниками сторін та скріпленими печатками підприємств, а саме: №РН-0020393 від 15.12.2015 на суму 5 469,16 грн., №РН-0020349 від 15.12.2015 на суму 3 207,07 грн.,№РН-0020352 від 15.12.2015 на суму 2 621,47 грн., №РН-0020353 від 15.12.2015 на суму 3 213,48 грн., №РН-0020354 від 15.12.2015 на суму 3 777,12 грн., №РН-0020356 від 15.12.2015 на суму 3 466,93 грн., №РН-0020358 від 15.12.2015 на суму 3 119,23 грн., №РН-0020359 від 15.12.2015 на суму 3 192,43 грн., №РН-0020360 від 15.12.2015 на суму 3 288,16 грн., №РН-0020361 від 15.12.2015 на суму 5 181,84 грн., №РН-0020362 від 15.12.2015 на суму 2 304,53 грн., №РН-0020350 від 15.12.2015 на суму 2 635,20 грн. та №РН-0020357 від 15.12.2015 на суму 2 012,09 грн. та актом звірки № 12 від 09.02.2016, згідно з яким заборгованість відповідача становить 31 597,98 грн., також підписаним повноважними представниками сторін.

У письмовому відзиві на позовну заяву відповідач визнав наявність заборгованості перед позивачем у розмірі 31 597,98 грн., що також підтверджується і підписаним ним актом звірки № 12 від 09.02.2016.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати поставленого позивачем товару відповідно до договору №79 на закупівлю «Набори продуктові та готові страви» (цибуля, морква, буряк) код 10.85.1 за ДКПП ДК 016-2010 від 07.12.2015.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено, а відповідачем не спростовано факт поставки обумовленого договором товару за вказаними вище видатковими накладними на суму 31 597,98 грн.

У своєму відзиві на позовну заяву, відповідач стверджує, що відповідно до п. 4.3 договору покупець здійснює оплату за фактично поставлений товар в межах бюджетного фінансування за 2015 рік з відстрочкою платежу 30 календарних днів, проте оскільки позивач своєчасно не надав усі необхідні документи на оплату товару зобов'язання на вказану суму не могли бути зареєстровані в органах Державної казначейської служби до кінця бюджетного року і тому не могли бути оплачені станом на дату подання позову.

Разом з тим, на підставі частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Отже, суд зазначає, що відсутність бюджетних коштів чи затримки фінансування за рахунок бюджетних коштів, не є підставою для звільнення від відповідальності чи обов'язку оплатити виконані роботи.

Такої позиції також дотримується Верховний суд України по справі № 11/446 за позовом ТОВ "Компанія "Тітал" до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій про стягнення коштів, Вищий господарський суд України у своєму листі "Про практику вирішення спорів, пов'язаних з виконанням договорів підряду" від 18.02.2013р. № 01-06/374/2013, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 23.08.2012р. по справі № 15/5027/715/2011, Постановою пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про державний матеріальний резерв" від 17.10.2012р. № 11.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, факт наявності боргу у відповідача за договором №79 на закупівлю «Набори продуктові та готові страви» (цибуля, морква, буряк) від 07.12.2015 в сумі 31 597,98 грн. позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02105, м. Київ, просп. Миру, 6- А, код 37397216) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська плодоовочева база» (02002, м. Київ, вул. Каховська, 64, код 31923768) заборгованість у розмірі 31 597 (тридцять одна тисяча п'ятсот дев'яносто сім) грн. 98 коп. та судовий збір в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 29.03.2016.

Суддя В.О. Демидов