РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р. Справа № 924/1684/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Грязнов В.В. ,

суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Клімук Л.Р.

розглянули у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача-1 сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець" на рішення господарського суду Хмельницької області від 18.01.2016 р. у справі №924/1684/15

за позовом приватного підприємства "Аграрна компанія 2004"

до 1) сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець"

2) виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці"

про стягнення 415678,68 грн.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідача-1 - ОСОБА_2В,

відповідача-2 - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.01.2016 року у справі №924/1684/15 (суддя Гладій С.В.) позов приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" до відповідача-1 сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець" та відповідача-2 виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" про стягнення 415678,68 грн. задоволено частково.

Стягнуто з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець" на користь приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" 154950,00 грн. попередньої оплати, 167535,24 грн. пені, 2263,44 грн. 3% річних. Солідарний боржник - виробничий сільськогосподарський кооператив "Шпичинці".

Стягнуто з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець" на користь приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" 6235,18 грн. судового збору.

Стягнуто з виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" на користь приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" - 154950,00 грн. попередньої оплати, 167535,24 грн. пені, 2263,44 грн. 3% річних. Солідарний боржник сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець".

Стягнуто з виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" на користь приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" 6235,18 грн. (шість тисяч двісті тридцять пять гривень 18 коп.) судового збору.

Провадження у справі в частині стягнення 90930,00 грн. основного боргу припинено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що на виконання умов договору, позивачем здійснено попередню оплату на поточний рахунок відповідача-1 в сумі 245880,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10081 від 10.08.2015 року. Однак, відповідач-1 взяті на себе зобовязання не виконав, товар на виконання умов договору не поставив, у звязку з чим ПП "Аграрна компанія 2004" звернулось до суду з позовом про стягнення з СТОВ "Спілка селян "Тростянець" суми попередньої плати за договором. Після подання позову відповідач-1 перерахував позивачу заборгованість в сумі 90930,00 грн. боргу, що підтверджується випискою з банку.

З урахуванням п. 4.2 договору купівлі-продажу №01/08/15-2 від 01.08.2015 року та норм чинного законодавства ПП "Аграрна компанія 2004" нараховано до стягнення в солідарному порядку з СТОВ "Спілка селян "Тростянець" та його поручителя ВСК "Шпичинці" 167535,24 грн. пені. Провівши перерахунок пені, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлена сума нарахована обґрунтовано та з врахуванням ч.6 ст. 232 ГК України, а тому підлягає задоволенню. Провівши обрахунок 3% річних, що були заявлені позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку про їх задоволення в сумі 2263,44 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець", звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 18.01.2016 року у справі №924/1684/15 в частині стягнення з СТОВ "Спілка селян "Тростянець" пені в сумі 167533,24 грн. та судового збору в сумі 6235,18 грн.. Зокрема, апелянт зазначає, що пунктом 4.2. договору купівлі-продажу від 01.08.2015 року передбачена відповідальність продавця, яка виникає перед покупцем за несвоєчасне постачання товару, а оскільки покупцем 15.09.2015 року (останній день поставки) предявлено вимогу до продавця про повернення суми попередньої оплати, а не виконання зобовязання з поставки товару, тому п.4.2 договору не може застосовуватись до правовідносин, що виникли.

Приватним підприємством "Аграрна компанія 2004" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити рішення господарського суду Хмельницької області від 18.01.2016 року у справі №924/1684/15 без змін, а апеляційну скаргу відповідача-1 СТОВ "Спілка селян "Тростянець" - без задоволення.

Відповідачем-2 виробничим сільськогосподарським кооперативом "Шпичинці" подано письмові пояснення з приводу апеляційної скарги, в яких, зокрема, відповідач-2 просить розглядати справу без його участі.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив на неї та письмові пояснення, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 11, ст. 509 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків сторін є укладення між ними договору. В силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, тобто, сплати коштів.

При цьому судом враховується, що згідно ст. 655, 692 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

01.08.2015 року між СТОВ "Спілка селян "Тростянець" (продавець) та приватним підприємством "Аграрна компанія 2004" (покупець) укладено договір купівлі-продажу №01/08/15-2, відповідно до п.1.1 якого продавець продає, а покупець купує племінних телиць ВРХ породи "Українська чорноряба молочна" в кількості 42 голів, загальною живою вагою 13860 кг та племінних тварин ВРХ нетелі породи "Українська чорноряба молочна" в кількості 30 голів, загальною живою вагою 14400 кг.

Згідно п. 3.5 договору розрахунки за товар проводяться покупцем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця в національній валюті на наступних умовах: передплата 20% від загальної суми, що складає 254880,00 грн., в т.ч. ПДВ до 15.08.2015 року, але не раніше завершення проведення карантинних заходів щодо товару. Залишкову суму за товар (80% від вартості) покупець зобов'язаний перерахувати на розрахунковий рахунок продавця після зважування відібраного товару в день відправки товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем перераховано на рахунок відповідача-1 попередню оплату в сумі 245880,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10081 від 10.08.2015 року, з призначенням платежу - за племінне поголівя згідно рахунку №27 (а. с. 11).

У відповідності до п. 3.8 договору, товар повинен бути переданий покупцю з дотриманням усіх процедур та оформлення відповідних документів не пізніше 15.09.2015 року.

Однак, у строк до 15.09.2016 року включно продавцем товар поставлено покупцю не було.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України в разі, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

15.09.2015 року позивачем було предявлено вимогу до відповідача-1 про повернення грошових коштів попередньо перерахованих на рахунок СТОВ "Спілка селян "Тростянець" згідно договору купівлі-продажу №01/08/15-2 від 01.08.2015 року в сумі 245880,00 грн. (а. с. 12).

30.09.2015 року приватним підприємством "Аграрна компанія 2004" повторно надіслано вимогу до СТОВ "Спілка селян "Тростянець" про повернення грошових коштів в сумі 245880,00 грн. (а. с. 13). Вказані вимоги залишені без відповіді, що стало підставою для звернення з позовом.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем-1 здійснено часткове повернення коштів згідно договору купівлі-продажу №01/08/15-2 від 01.08.2015 року на загальну суму 90930,00 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" від 10.11.2015 року на суму 30000,00 грн., від 16.11.2015 року на суму 26530,00 грн., від 17.11.2015 року на суму 7900,00 грн., від 01.12.2015 року на суму 26500,00 грн. (а. с. 51-54).

Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та положення ч.1 ст. 530, ч.2 ст. 693 ЦК України, з урахуванням часткового повернення відповідачем-1 попередньої оплати згідно договору купівлі-продажу №01/08/15-2 від 01.08.2015 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з СТОВ "Спілка селян "Тростянець" на користь ПП "Аграрна компанія 2004" попередньої оплати в сумі 154950,00 грн. та припинення провадження у справі в частині стягнення попередньої оплати в сумі 90930,00 грн.

03.08.2015 року між ВСК "Шпичинці" (поручитель) та ПП "Аграрна компанія 2004" укладено договір поруки № 03-08/ПР, згідно якого поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобовязань СТОВ "Спілка селян "Тростянець" (боржник), що виникли за договором купівлі-продажу №01/08/15-2 від 01.08.2015 року, укладеного між СТОВ "Спілка селян "Тростянець" та ПП "Аграрна компанія 2004".

Доказів визнання недійсним чи розірвання вказаного договору сторонами суду надано не було.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги положення ст. ст. 543, 553 ЦК України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про солідарне стягнення з виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" (поручителя) на користь приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" попередньої оплати в сумі 154950,00 грн..

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, позивачем 06.01.2016 року було подано заяву про уточнення позовних вимог з розрахунком неустойки за порушення умов договору в сумі 167535,24 грн. за період з 16.09.2015 року по 04.01.2016 року та процентів за користування коштами в сумі 2263,44 грн. за період з 15.09.2015 року по 04.01.2016 року. Вказані вимоги судом першої інстанції задоволені в повному обсязі.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду в частині стягнення з відповідача-1 та солідарного стягнення з відповідача-2 неустойки в сумі 167535,24 грн. з наступних підстав.

Стаття 611 ЦК України встановлює такий правовий наслідок порушення зобовязання як сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Відповідно до п. 4.2. договору за несвоєчасне постачання товару продавець сплачує покупцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару за кожен день прострочки до повного виконання зобовязання і перераховує суму на розрахунковий рахунок покупця.

Отже, сторонами узгоджено, що відповідальність у вигляді стягнення пені наступає у продавця виключно за несвоєчасне постачання товару. Як вбачається зі змісту п. 3.8 договору товар повинен бути переданий покупцю не пізніше 15.09.2015 року, отже прострочення поставки товару мало б місце в разі виконання такого обовязку починаючи з 16.09.2015 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач листом від 15.09.2015 року, який був надісланий продавцю 17.09.2015 року, просив повернути попередню оплату і товар до вказаного часу поставлено не було.

Норма, закріплена в ч. 2 ст. 693 ЦК України за умови, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар у встановлений строк, альтернативно наділяє покупця правом або вимагати передання оплаченого товару, або вимагати повернення попередньої оплати.

Апеляційним судом встановлено, що у спірних правовідносинах покупець реалізував своє право на вимогу про повернення попередньої оплати, що виключає його право вимагати передання оплаченого товару.

Вимога покупця щодо повернення попередньої оплати автоматично є і його односторонньою відмовою від вимоги про поставку товару, що тягне за собою припинення зобовязання продавця поставити товар.

Однак, суд першої інстанції, в порушення вимог чинного законодавства, не звернув увагу на те, що за вказаних обставин зобовязання відповідача-1 щодо поставки товару за договором припинилося та виникло зобовязання повернути грошові кошти на підставі вимоги позивача від 15.09.2015 року та ч. 2 ст. 693 ЦК України. Тому, підстав для стягнення з відповідача-1 та солідарного стягнення з відповідача-2 на користь позивача неустойки згідно з п.4.2 договору за період, коли продавець мав повернути попередню оплату за договором, а не здійснювати поставку товару, в місцевого суду не було.

Така ж правова позиції викладена в постанові Вищого господарського суду України від 22.04.2015 року у справі №910/20177/14.

З урахуванням вищевикладеного, рішення господарського суду Хмельницької області від 18.01.2016 року в частині стягнення з відповідача-1 та солідарного стягнення з відповідача-2 на користь позивача пені в сумі 167535,24 грн. підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Також апеляційний суд не погоджується з висновком господарського суду Хмельницької області про стягнення процентів за користування коштами в сумі 2263,44 грн. з відповідача-1 та солідарного стягнення процентів за користування коштами в сумі 2263,44 грн. з відповідача-2, з огляду на таке.

Обґрунтовуючи рішення в цій частині суд послався на ч.2 ст. 625 ЦК України відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказаною статтею передбачена можливість стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення саме грошового зобовязання.

Натомість, стягнення суми попередньої оплати за договором купівлі-продажу товару не є наслідком порушення грошового зобовязання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав повернення сплаченого авансу за непоставлений товар.

За своєю суттю обовязок щодо повернення грошових коштів, отриманих як предоплата, не можна розцінювати як грошове зобовязання в розумінні ст. 625 ЦК України. За такі дії передбачено відповідальність частиною 3 статті 693 ЦК України, згідно з якою на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього кодексу від дня коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України).

Такий висновок щодо застосування вищенаведених норм права викладений в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі №3-357гс15, та відповідно до ст. 111-28 ГПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких самих норм права.

Колегією суддів встановлено, що умовами договору купівлі-продажу №01/08/15-2 від 01.08.2015 року не передбачено розмір і порядок нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами у відповідності до ст. 536 ЦК України.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача-1 та солідарне стягнення з відповідача-2 процентів за користування коштами в сумі 2263,44 грн., є помилковим та таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині стягнення пені в сумі 167535,24 грн. та процентів за користування коштами в сумі 2263,44 грн. з прийняттям нового рішення про відмову в позові в цій частині, то відповідно до ч. 6 ст. 49 ГПК України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до абз. 3 п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу ІV Господарського процесуального кодексу України", якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу відповідача-1 сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець" задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 18.01.2016 року у справі №924/1684/15 в частині стягнення пені в сумі 167535,24 грн. та 3% річних в сумі 2263,44 грн. з відповідача-1 сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець" та солідарного стягнення з відповідача-2 виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" пені в сумі 167535,24 грн. та 3% річних в сумі 2263,44 грн. - скасувати, в цій частині прийняти нове рішення.

3. В позові приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" до відповідача-1 сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець" та відповідача-2 виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" в частині солідарного стягнення пені в сумі 167535,24 грн. та 3% річних в сумі 2263,44 грн. - відмовити.

4. Стягнути з відповідача-1 сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець" (с. Великий Тростянець, Полтавського району, Полтавської області, код 03769675) на користь позивача приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" (с. Попівці, Волочиського району, Хмельницької області, вул. Шкільна, 34а, код 33007579) судові витрати за розгляд позовної заяви в суді першої інстанції в сумі 1844,10 грн..

5. Стягнути з відповідача-2 виробничого сільськогосподарського кооперативу "Шпичинці" (31322, Хмельницька обл., Хмельницький район, село Шпичинці, код 03788721) на користь позивача приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" (с. Попівці, Волочиського району, Хмельницької області, вул. Шкільна, 34а, код 33007579) судові витрати за розгляд позовної заяви в суді першої інстанції в сумі 1844,10 грн..

6. В решті рішення господарського суду Хмельницької області від 18.01.2016 року у справі №924/1684/15 залишити без змін.

7. Стягнути з приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" (с. Попівці, Волочиського району, Хмельницької області, вул. Шкільна, 34а, код 33007579) на користь відповідача-1 сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Спілка селян "Тростянець" (с. Великий Тростянець, Полтавського району, Полтавської області, код 03769675) 2801,70 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

8. Доручити господарському суду Хмельницької області видачу судових наказів.

9. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

10. Справу №924/1684/15 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.