ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р.Справа № 922/323/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Килими України", м.Харків,
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг Про", м.Полтава , 2) Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт", м.Київ,
про визнання недійсним договору та усунення перешкод в користуванні майном
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 (довіреність б/н від 12.10.2015р.);

1-го відповідача - ОСОБА_1 (довіреність б/н від 29.01.2016р.);

2-го відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Килими України" звернулось до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг Про", в якій просить: 1) визнати недійсним односторонній правочин у вигляді звернення стягнення шляхом позасудового врегулювання на предмет іпотеки - нежитлові будівлі літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м., літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м., розташовані за адресою: м.Харків, вул.Морозова, буд. 13-Б (реєстраційний номер нерухомого майна 01; 2) усунути перешкоди у користуванні спірним майном позивачем шляхом скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності № 12967865; 3) усунути перешкоди у користуванні майном позивачем шляхом заборони відповідачу втручатися у господарську діяльність позивача при укладанні та виконанні договорів; 4) визнати недійсним ОСОБА_3 про відступлення прав за Іпотечним договором № 07-238, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30.08.2007р. та зареєстрованим в реєстрі за № 1-2540, посвідченого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22.01.2015р. і зареєстрованого в реєстрі за № 88; 5) визнати недійсним ОСОБА_3 про надання фінансових послуг факторингу № 02/22.01.2015 від 22.01.2015р., укладений між відповідачем та ПАТ "Комерційний банк "Стандарт".

У відзиві на позовну заяву, який було надано до суду 26.02.2016р., відповідач проти позову заперечував повністю, посилаючись, зокрема, на те, що згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. повідомлення про відступлення прав із зазначенням платіжних реквізитів для погашення заборгованості за ОСОБА_6 № 333 на кредитну лінію від 30.08.2007р. У зв'язку з порушенням позивачем зобов'язання, а саме відмовою сплачувати заборгованість, 20.01.2016р. відповідачем було звернуто стягнення на заставне майно та зареєстровано за собою право власності на спірні нежитлові приміщення. за таких обставин, відповідач вважає незаконними та необґрунтованими вимоги позивача про усунення перешкоди в користуванні майном позивача. Крім того, відповідач зазначає, що згідно ч. 1 та 3 ст. 24 Закону України "Про іпотеку", відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. До того ж відповідач вважає, що ОСОБА_3 від 22.01.2015р. про надання фінансових послуг факторингу № 02/22.01.2015 та ОСОБА_3 відступлення прав від 22.01.2015р. за іпотечним договором № 07-238 не можуть порушувати прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки він не є їх стороною.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.02.2016р. до участі у справі в якості 2-го відповідача було залучено Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Стандарт", м.Київ.

29.03.2016р. 1-м відповідачем було надано до суду додатковий відзив на позов, в якому 1-й відповідач, заперечуючи проти вимоги щодо визнання недійсним одностороннього правочину у вигляді звернення стягнення шляхом позасудового врегулювання на предмет іпотеки, посилається на прострочення виконання грошових зобов'язань позивачем ще первісному кредитору. 1-й відповідач наполягає, що позивач був належним чином обізнаний про перехід прав за кредитним договором, в обґрунтування чого посилається на постанову старшого слідчого СУ ГУ НПУ у Харківській області підполковника поліції ОСОБА_7 від 29.12.2015р. 1-й відповідач заперечує проти вимог позивача про усунення перешкод у користуванні майном шляхом заборони йому втручатися у господарську діяльність позивача, оскільки вважає себе правонаступником орендодавця за договорами оренди, які були укладені позивачем.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування позову представник позивача надала копію ухвали Київського районного суду м.Харкова від 21.01.2016р. по справі № 640/800/16-к, якою було задоволено скаргу директора ТОВ "Килими України" та скасовано постанову від 29.12.2015р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001591 від 06.07.2015р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України; матеріали кримінального провадження повернуто до СУ ГУ НП в Харківській області для вирішення питання про відновлення досудового розслідування.

Представник 1-го відповідача проти позову заперечував повністю; надав документи на підтвердження направлення позивачу доказів переходу прав у зобов'язанні, а саме: копію листа № 01/03/2016-02 від 01.03.2016р.; копію опису вкладення; копію квитанції КМД УДППЗ "Укрпошта" від 02.03.2016р., а також копію постанови Прокуратури Харківської області від 29.12.2015р. про скасування арешту майна, яке належить на праві власності ТОВ "Килими України", накладеного ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09.07.2015р. у кримінальному провадженні № 0001591.

Надані сторонами документи були долучені судом до матеріалів справи.

У зв'язку з добровільним наданням 1-м відповідачем позивачу доказів переходу прав за Кредитним договором № 333 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 30.08.2007р., представник позивача відмовився від заяви про витребування таких доказів, поданої разом з позовом, та відмову було прийнято судом.

Представником 1-го відповідача у судовому засіданні було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду по суті справи № 922/469/16, предметом розгляду у якій є визнання недійсним Іпотечного договору № 07-238 від 30.08.2007р.

Представник позивача проти зупинення провадження у справі заперечувала, посилаючись на те, що дана справа не є пов'язаною з вищевказаною та рішення у справі № 922/469/16 не вплине на вирішення по суті спору у справі № 922/323/16.

Розглянувши клопотання представника 1-го відповідача про зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку про його необґрунтованість та недоведеність, у зв'язку з чим у задоволенні даного клопотання було відмовлено.

Представник 2-го відповідача у судове засідання не з'явився. Копії ухвал про відкладення розгляду справи від 29.02.2016р. та від 10.03.2016р., надіслані на адресу 2-го відповідача: 04071, м.Київ, вул.Почайнинська, буд. 45 (згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), повернуті до господарського суду за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що 2-й відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання (за місцезнаходженням згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), проте не скористався наданими йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України правами на участь у судовому засіданні, а також не надав суду жодного доказу в обґрунтування заперечень проти позову або на підтвердження належного виконання договірних зобов'язань, суд визнав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та 1-го відповідача, суд встановив наступне.

30.08.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Килими України" (позивачем) та Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_8 Ворота" було укладено Іпотечний договір № 07-238, відповідно до умов якого позивач передав на забезпечення вимог за ОСОБА_6 № 333 на мультивалютну кредитну лінію (відновлювальну) від 30.08.2007р. в іпотеку наступне нерухоме майно: нежитлові будівлі літ. "АА-8" площею 15303,9 кв.м. та літ. "АБ-1" площею 11439,2 кв.м., розташовані за адресою: м.Харків, вул.Морозова, буд. 13-Б.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 9459636 від 16.09.2013р., номер запису про право власності 2490902), Товариство з обмеженою відповідальністю "Килими України" (позивач) є власником нерухомого майна - нежитлових будівель літ. "АБ-1", площею 11431,4 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, м.Харків, вул.Морозова, буд. 13-Б (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01).

Відповідно до ОСОБА_6 № 2 про передачу активів і зобовязань неплатоспроможного банку від 28.11.2014р. права кредитора за кредитним договором № 333 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 30.08.2007р. та права іпотекодержателя за Іпотечним договором № 07-238, посвідченим ОСОБА_4, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30.08.2007р., перейшли від ПАТ "ОСОБА_8 Ворота" до ПАТ "Комерційний банк "Стандарт" (2-й відповідач у справі).

22.01.2015р. між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Стандарт" (2-й відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг Про" (1-й відповідач) було укладено: 1) ОСОБА_3 про надання фінансових послуг факторингу № 02/22.01.2015; 2) ОСОБА_3 відступлення прав за Іпотечним договором № 07-238, посвідченим ОСОБА_4, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30.08.2007р. та зареєстрованим в реєстрі за № 1-2540, посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22.01.2015р. і зареєстрований в реєстрі за № 88.

За змістом вищевказаних укладених між відповідачами договорів, кредитором позивача за кредитним договором № 333 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 30.08.2007р. та іпотекодержателем за Іпотечним договором № 07-238, посвідченим ОСОБА_4, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30.08.2007р., замість 2-го відповідача став 1-й відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг Про".

У березні 2015 року на адресу позивача від 1-го відповідача надійшов лист за № 1/26 від 26.02.2015р. про те, що за ОСОБА_6 відступлення прав за іпотечним договором № 07-238, посвідченим ОСОБА_4, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30.08.2007р. та зареєстрованим в реєстрі за № 1-2540 від 22.01.2015р., та договором про надання фінансових послуг факторингу № 02/22.01.2015 від 22.01.2015р., Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг Про" є кредитором позивача за кредитним договором № 333 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 30.08.2007р., що був укладений між позивачем та ПАТ "ОСОБА_8 Ворота".

24.03.2015р. позивач у відповідь на вищевказаний лист направив 1-му відповідачу вимогу про надання доказів переходу прав у зобовязанні (вих. № 107), у якій просив надати позивачу копії документів - доказів переходу до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг Про" прав кредитора. Відповіді на вказану вимогу позивача перший відповідач не надав.

Натомість, у липні 2015 року 1-й відповідач надіслав на адресу позивача вимогу про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобовязання за вих. № 01/10-07 від 10.07.2015р. (отримана позивачем 21.07.2015р.), в якій вимагав протягом 30 календарних днів з дня отримання вимоги здійснити погашення загальної суми заборгованості за кредитним договором № 333 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 30.08.2007р. в сумі 89019267,10 грн. та попереджав, що у разі невиконання позивачем вказаної вимоги перший відповідач розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 07-238, посвідченим ОСОБА_4, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30.08.2007р., як в судовому, так і в позасудовому порядку. Позивач у відповідь повторно 11.08.2015р. за вих. № 193 направив 1-му відповідачеві вимогу про надання доказів переходу прав у зобов'язанні (отримана 1-м відповідачем 26.08.2015р.), в якій зазначав, що відповідно до положень ст. 517 Цивільного кодексу України, має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання божникові доказів переходу прав у зобов'язанні, та зазначав, що вимога 1-го відповідача № 01/10-07 від 10.07.2015р. містить недостовірні відомості, що надає позивачеві додаткові підстави не виконувати цю вимогу. Відповіді на вказану повторну вимогу про надання доказів переходу прав у зобовязанні позивач від 1-го відповідача також не отримав.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 9459636 від 16.09.2013р, виданого Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містився запис про зареєстроване право власності 2490902 щодо реєстраційного номера 01 обєкта нерухомого майна - нежитлових будівель літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м. та літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м. за адресою: Харківська область, м.Харків, вул.Морозова, буд. 13-Б, згідно ОСОБА_6 купівлі-продажу, серія та номер 6993, виданого 16.09.2004р. ОСОБА_9, п/н ХМНО, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Килими України" ().

Судом встановлено, що 06.07.2015р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 0001591 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України щодо замаху на заволодіння шахрайським шляхом майном позивача. В межах вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09.07.2015р. задоволено клопотання старшого слідчого СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області капітана міліції ОСОБА_10, погодженого з прокурором прокуратури Комінтернівського району м.Харкова ОСОБА_11 про арешт майна, накладено арешт на нежитлові будівлі літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м. та літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м., розташовані за адресою: м.Харків, вул.Морозова, буд. 13-Б, заборонено Державній реєстраційній службі Харківського міського управління юстиції проводити будь-які реєстраційні дії з вказаними обєктами нерухомого майна. 20.07.2015р. відповідне обтяження (арешт) було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (витяг № 40912535).

В подальшому постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами та злочинними організаціями, СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 кримінальне провадження № 0001591 було закрите за відсутністю ознак складу кримінального правопорушення. Постановою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 21.01.2016р. було задоволено скаргу директора ТОВ "Килими України", постанову старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами та злочинними організаціями СУ ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_7 від 29.12.2015р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001591 від 06.07.2015р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, скасовано, матеріали кримінального провадження № 0001591 повернуто до СУ ГУ НП в Харківській області для вирішення питання про відновлення досудового розслідування.

Також судом встановлено, що 20.01.2016р. о 22 год. 03 хв. 09 сек. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12, що діяла як реєстратор, були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про перехід права власності на нежитлові будівлі літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м., літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м., що розташовані за адресою: м.Харків, вул.Морозова, буд. 13-Б, до 1-го відповідача - ТОВ "Фінансова компанія "Факторинг Про". Підставою для здійснення вказаної реєстраційної дії стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27881423 від 20.01.2016р., винесене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12, що діяла як реєстратор, на підставі Іпотечного договору № 07-238, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30.08.2007р., та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2540, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, та це не заперечується сторонами, що здійснена 20.01.2016р. державна реєстрація права власності 1-го відповідача на нежитлові будівлі літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м., літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м., що розташовані за адресою: м.Харків, вул.Морозова, 13-Б, відбулася внаслідок вчинення 1-м відповідачем одностороннього правочину - звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України, законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Згідно ч. 2 ст. 4 Господарського кодексу України, особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються Господарським кодексом України.

У відповідності до приписів чч. 1, 2 ст. 1079 Цивільного кодексу України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 350 Господарського кодексу України, яка має назву "Факторингові операції" та є частиною параграфу 1 "Фінанси і банківська діяльність" глави 35 "Особливості правового регулювання фінансової діяльності", банк має право укласти договір факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким він передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а друга сторона відступає або зобов'язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої особи.

Отже, за змістом вказаної норми закону, лише банк може бути фактором за договором факторингу, що укладається у сфері господарської діяльності.

Такий висновок підтверджується також і тим, що до викладення ч. 1 ст. 350 Господарського кодексу України у чинній на дату укладення спірного договору факторингу редакції Законом України від 09.09.2010р. № 2510-VI вказана стаття мала назву "Факторингові операції банків", а з набранням чинності Законом України від 09.09.2010р. № 2510-VI чинність викладених у ній приписів було поширено на усі факторингові операції, що вчинюються у сфері господарювання.

Водночас судом встановлено, що 1-й відповідач - ТОВ "Фінансова компанія "Факторинг Про" - не є банком, через що відповідно до положень ч. 1 ст. 350 Господарського кодексу України, не мав право укладати в якості фактору з 2-м відповідачем спірний ОСОБА_3 про надання фінансових послуг факторингу № 02/22.01.2015 від 22.01.2015р.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Спірний ОСОБА_3 про надання фінансових послуг факторингу № 02/22.01.2015 від 22.01.2015р., укладений між відповідачами, вказаним вимогам закону не відповідає.

Згідно приписів ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що укладений між відповідачами ОСОБА_3 про надання фінансових послуг факторингу № 02/22.01.2015 від 22.01.2015р. суперечить приписам ч. 1 ст. 350 Господарського кодексу України, через що є недійсним (нікчемним). Враховуючи існуючий між сторонами спір щодо недійсності цього договору, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання вказаного ОСОБА_6 недійсним.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним ОСОБА_6 відступлення прав за Іпотечним договором № 07-238, посвідченим ОСОБА_4, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30.08.2007р. та зареєстрованим в реєстрі за № 1-2540, посвідченого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22.01.2015р. і зареєстрованого в реєстрі за № 88, суд наголошує, що за змістом цього договору (зокрема, абз. 3 преамбули, п. 3.3.1.) він є похідним від укладеного відповідачами ОСОБА_6 про надання фінансових послуг факторингу № 02/22.01.2015 від 22.01.2015р.

Таким чином, недійсність (нікчемність) ОСОБА_6 про надання фінансових послуг факторингу № 02/22.01.2015 від 22.01.2015р. з необхідністю спричинює недійсність (нікчемність) також і ОСОБА_6 відступлення прав за Іпотечним договором № 07-238, посвідченим ОСОБА_4, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30.08.2007р. та зареєстрованим в реєстрі за № 1-2540, посвідченого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22.01.2015р. і зареєстрованого в реєстрі за № 88.

Враховуючи викладене, позовні вимоги у відповідній частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо решти позовних вимог суд зауважує, що відповідно до ст. 36 Закону України "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. ОСОБА_3 про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. ОСОБА_3 про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

За змістом ст.ст. 36, 37 Закону України "Про іпотеку", ч. 3 ст. 202 Цивільного кодексу України, звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки є одностороннім правочином іпотекодержателя, юридичним наслідком вчинення якого є перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя.

Суд оцінює критично та відхиляє доводи 1-го відповідача про те, що ним правомірно було здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття такого предмета іпотеки 1-м відповідачем у власність.

При цьому, суд наголошує, що недійсність (нікчемність) ОСОБА_6 про відступлення прав за Іпотечним договором № 07-238, посвідченим ОСОБА_4, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30.08.2007р. та зареєстрованим в реєстрі за № 1-2540, посвідченого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22.01.2015р. і зареєстрованого в реєстрі за № 88, саме по собі виключає набуття 1-м відповідачем статусу іпотекодержателя, через що здійснюючи звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки 1-й відповідач вчиняв дії щодо майна, яке йому не належало, й будь-яких речових прав щодо якого він не мав.

Зазначене беззаперечно свідчить про недодержання 1-м відповідачем під час вчинення одностороннього правочину щодо звернення стягнення на предмет іпотеки приписів ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України та ст.ст. 36, 37 Закону України "Про іпотеку", адже право звернути стягнення на предмет іпотеки має виключно іпотекодержатель.

Крім того, суд підкреслює, що сторонами не надано до суду жодних доказів, які б свідчили про скасування у встановленому порядку арешту, накладеного на відповідне нерухоме майно (нежитлові будівлі літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м., літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м., що розташовані за адресою: м.Харків, вул.Морозова, 13-Б) ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09.07.2015р., адже за змістом положень ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України, скасування арешту майна, накладеного у кримінальній справі, можливе лише в межах кримінального провадження і за заявою особи, яка має відповідні правові підстави (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.01.2016р. у справі № 6-1352ск16), причому здійснюється таке скасування арешту тільки органом чи посадовою особою, який здійснював накладення арешту, тобто слідчим суддею (судом), а прокурором - виключно одночасно із закриттям кримінального провадження.

Зважаючи на викладене, суд вважає безпідставнимиє посилання 1-го відповідача на постанову прокурора про скасування арешту, оскільки з вказаної постанови не вбачається одночасності закриття кримінального провадження і зняття арешту прокурором, адже виходячи з дат винесення відповідних постанов спочатку кримінальне провадження було закрите слідчим, а вже потім була винесена постанова прокурора про зняття арешту.

Крім того, як вбачається з постанови слідчого про закриття провадження, у кримінальному провадженні № 0001591 жодній особі не повідомлялось про підозру, а згідно вимог ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, саме слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 частини першої ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру, прокурор же приймає постанову про закриття кримінального провадження лише щодо підозрюваного.

Таким чином, оскільки прокурор не приймав у кримінальному провадженні № 0001591 постанову про закриття провадження, одночасність закриття кримінального провадження та зняття арешту з майна (як цього вимагають приписи ст.174 Кримінального процесуального кодексу України) в розглядуваній ситуації щодо кримінального провадження № 0001591 завідомо виключається. Водночас, існування арешту майна як тимчасового, до скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, повністю виключає будь-яку можливість виникнення, переходу чи припинення прав на арештоване майно за волею будь-яких осіб, в тому числі виключає можливість звернення стягнення на таке майно, що одночасно є предметом іпотеки, в будь-якому порядку.

Суд також наголошує, що оскільки 1-й відповідач в порушення вимог ст. 517 Цивільного кодексу України не надав позивачеві до моменту вчинення спірного одностороннього правочину доказів переходу до 1-го відповідача прав у відповідному зобовязанні, вимога 1-го відповідача про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобовязання від 10.07.2015р. № 01/10-07 не може вважатись такою, що відповідає вимогам ст. 35 Закону України "Про іпотеку", а дії 1-го відповідача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом прийняття предмета іпотеки у власність не відповідають приписам ст.ст. 33, 36, 37 Закону України "Про іпотеку", адже звернення стягнення на предмет іпотеки допускається виключно у разі невиконання або неналежного виконання зобовязання боржником, що виключається у разі правомірного затримання боржником такого виконання відповідно до положень ст. 517 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вчинений 1-м відповідачем односторонній правочин зі звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, внаслідок якого 20.01.2016р. о 22 год. 03 хв. 09 сек. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12, що діяла як реєстратор, були внесені до Державного реєстрау речових прав на нерухоме майно відомості про перехід права власності на нежитлові будівлі літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м., літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м., що розташовані за адресою: м.Харків, вул.Морозова, 13-Б, до 1-го відповідача - ТОВ "Фінансова компанія "Факторинг Про", є недійсним (нікчемним).

Водночас, існування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності ТОВ "Фінансова компанія "Факторинг Про" на відповідне нерухоме майно (нежитлові будівлі літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м., літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м., що розташовані за адресою: м.Харків, вул.Морозова, 13-Б), істотно обмежує позивача у здійсненні ним правомочностей власника, хоча й не позбавляє саме по собі позивача володіння відповідним нерухомим майном.

За таких підстав, за змістом ст. 391 Цивільного кодексу України, ст. 55 Конституції України, ст. 13 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, позивач вправі вимагати усунення порушень свого права власності, не повязаних з позбавленням його фактичного володіння спірним майном, у будь-який спосіб, що адекватно матиме наслідком дійсний захист порушеного права позивача.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні нерухомим майном також є обґрунтованими й підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обох відповідачів, пропорційно розміру задоволених позовних вимог щодо кожного з них.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 202, 203, 207, 215, 216, 391, 517, 1079 Цивільного кодексу України, ст. 350 Господарського кодексу України, ст.ст. 36, 37, 38 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсним односторонній правочин Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг Про" (), у вигляді звернення стягнення шляхом позасудового врегулювання на предмет іпотеки - нежитлові будівлі літ. "АА-8", площею 15285,0 кв.м, літ. "АБ-1", площею 11431,4 кв.м, розташовані за адресою: Харківська область, м.Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01.

Усунути перешкоди в користуванні майном (нежитловими будівлями літ. "АА-8", площею 15285,0 кв.м., та літ. "АБ-1", площею 11431,4 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б) Товариством з обмеженою відповідальністю "Килими України " () шляхом скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності № 12967865 щодо об'єкта нерухомого майна - нежитлові будівлі літ. "АА-8", площею 15285,0 кв.м., літ. "АБ-1", площею 11431,4 кв.м, розташованого за адресою: Харківська область, м.Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, та відновлення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності № 2490902 щодо об'єкта нерухомого майна - нежитлові будівлі літ. "АА-8", площею 15285,0 кв.м, літ. "АБ-1", площею 11431,4 кв.м, розташованого за адресою: Харківська область, м.Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01.

Усунути перешкоди в користуванні майном Товариством з обмеженою відповідальністю "Килими України " () шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг Про" () втручатися у господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Килими України" () при укладанні та виконанні договорів, що укладаються Товариством з обмеженою відповідальністю "Килими України " () з орендарями нежитлових приміщень в нежитлових будівлях літ. "АА-8", площею 15285,0 кв.м., та літ. "АБ-1", площею 11431,4 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б.

Визнати недійсним ОСОБА_3 відступлення прав за Іпотечним договором № 07-238, посвідченим ОСОБА_4, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30 серпня 2007 року та зареєстрованим в реєстрі за № 1-2540, посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22 січня 2015 року і зареєстрований в реєстрі за № 88.

Визнати недійсним ОСОБА_3 про надання фінансових послуг факторингу № 02/22.01.2015 від 22 січня 2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг Про" () та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Стандарт" ().

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг Про" (36008, м.Полтава, вул.Ветеринарна, 22; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Килими України " (61036, м.Харків, вул.Морозова, 13Б, к. 205; ) - витрати з оплати судового збору в розмірі 6063,20 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Стандарт" (04071, м.Київ, вул.Почайнинська, буд. 45; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Килими України " (61036, м.Харків, вул.Морозова, 13Б, к. 205; ) - витрати з оплати судового збору в розмірі 1515,80 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 28.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_13