ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016р. Справа № 914/528/16

За позовом:Приватного підприємства «Гарант-Успіх», м. Львів;
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Львівська обл., м. Червоноград;
про:визнання недійсним договору цесії (відступлення права вимоги) №11 від 26.11.2014р.
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Цяпка О.І.
Представники сторін:
від позивача:Рибенок М.М. - представник (довіреність б/н від 28.01.2016р.);
від відповідача:ОСОБА_1

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

24.02.2016р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Приватного підприємства «Гарант-Успіх» (надалі - Позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) про визнання недійсним договору цесії (відступлення права вимоги) № 11 від 26.11.2014р.

Ухвалою суду від 26.02.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 14.03.2016р. Ухвалою від 14.03.2016р. розгляд справи було відкладено на 28.03.2016р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю, подав витяг з ЄДРОПУ на ПП «Гарант-Успіх». Через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі та заяву в порядку ст. 62 ГПК України. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 26.11.2014р. між позивачем та відповідачем укладено договір цесії (відступлення права вимоги) №11, відповідно до якого позивач, як первісний кредитор відступив відповідачу - новому кредитору, право вимоги до ТОВ «Західенергомонтаж» на суму 514748,72 грн., належне первісному кредитору у відповідності до договору №05/10 від 05.10.2012р., укладеного між ПП «Гарант-Успіх» та ТОВ «Західенергомонтаж». Оскаржуваний договір зі сторони позивача був підписаний директором ОСОБА_3 Згідно п. 7.5.1. Статуту ПП «Гарант-Успіх», директор підприємства в межах наданих йому статутом повноважень укладає та підписує від імені підприємства будь - які цивільно-правові договори та угоди, в тому числі зовнішньоекономічні, на суму, що не перевищує 100000,00 грн. Разом з тим, п. 7.4.2. Статуту передбачено, що до виключної компетенції учасника підприємства належить надання директору попередньої згоди на укладення від імені підприємства будь - яких цивільно-правових договорів та угод, в тому числі зовнішньоекономічних, на суму, що перевищує 100000,00 грн. Також, п. 2.1. Статуту визначено, що єдиним учасником підприємства є ТОВ «ВК-Інженерія», яке в свою чергу згоди на підписання оскаржуваного договору ПП «Гарант-Успіх» не надавало. Враховуючи те, що в силу приписів ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а така у директора ПП «Гарант-Успіх» при підписанні оскаржуваного договору була відсутня (оскільки ТОВ «ВК-Інженерія» згоди на укладення договору не надавала), договір цесії (відступлення права вимоги) є недійсним, так як вчинений особою з перевищенням повноважень.

В судовому засіданні представником позивача заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи та підготувати відповідні пояснення по справі.

Розглянувши вказане клопотання, суд прийшов до висновку, що таке задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не неприбуття представника до суду з метою ознайомлення з матеріалами справи (яка до того ж була підготовлена для ознайомлення позивачу), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Натомість позивачем жодним чином не було обґрунтовано неможливості розгляду справи в даному судовому засіданні.

Оскільки судом було створено всі передумови для всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи, реалізації сторонами своїх процесуальних прав та обов'язків, а тому як в позивача, так і в відповідача були всі можливості для ознайомлення з матеріалами справи, подання відповідних доказів та пояснень, які на їх думку мають значення для розгляду справи, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти позову заперечив, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечуючи проти позову зазначив, що вказівка в спірному договорі на те, що директор ПП «Гарант-Успіх» діяв на підставі статуту, а відтак відповідачу було відомо про повноваження ОСОБА_3 є безпідставним, оскільки зі змістом статуту відповідач ознайомився лише в процесі судового розгляду. В свою чергу, позивачем не надано жодного доказу, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги, був чинний статут в редакції від 04.11.2011р. Крім цього, в статуті позивача жодним чином не конкретизовано, яким чином надається згода учасника, зокрема, її форми, порядку та процедури. Також представник вказав, що згідно інформації, яка міститься в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з 01.03.2013р. директором ТОВ «ВК-Інженерія» являється ОСОБА_3, тобто спірний договір підписано зі сторони ПП «Гарант-Успіх» особою, яка одночасно є керівником ТОВ «ВК-Інженерія» - єдиного учасника позивача. Наведене на думку представника, свідчить про те, що згода на укладення договору цесії була надана. Також подальше схвалення оскаржуваного правочину підтверджується ще й тим, що після його підписання, сторони звернулися до боржника - ТОВ «Західенергомонтаж» з повідомленням, в якому вказали про відступлення права вимоги. Більше того, ухвалою господарського суду Львівської області від 17.12.2014р. у справі №914/2113/14 позивача ПП «Гарант-Успіх» було замінено його правонаступником - ФОП ОСОБА_1 у зв'язку з укладенням 26.11.2014р. договору цесії (відступлення права вимоги) №11. До цього ж, про згоду на укладення договору цесії свідчить спільна заява сторін про тлумачення деяких умов договору цесії від 21.01.2015р. та рішення господарського суду Львівської області від 27.01.2015р. у справі №914/4221/14, яким з ТОВ «Західенергомонтаж» було стягнуто на користь ПП «Гарант-Успіх» 136169,20 інфляційних втрат, 28782,15 грн. 3% річних, 2456,64 грн. пені та 3348,20 грн. судового збору.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2012р. між ТОВ «Західенергомонтаж» та ПП «Гарант-Успіх» було укладено договір №05/10, відповідно до умов якого виконавець виконує роботи з демонтажу гуртожитку під реконструкцію за тех. завданням замовника, за адресою: м. Київ, вул. Дубініна, 5/15.

У зв'язку з тим, що виконані роботи за вказаним вище договором у повному обсязі оплачені не були, ПП «Гарант-Успіх» звернулося до суду з позовом про зміну істотної умови договору - ціни, на нову в розмірі 2013494,71 грн. та стягнення з ТОВ «Західенергомонтаж» 597157,76 грн. боргу.

Рішенням господарського суду Львівської області від 27.10.2014р. у справі №914/2113/14 позов було задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Західенергомонтаж» на користь ПП «Гарант-Успіх» 549748,72 грн. основного боргу та 10994,97 грн. судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

26.11.2014р. між ПП «Гарант-Успіх» (Первісний кредитор) в особі директора ОСОБА_3, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони та ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор), з іншої сторони укладено Договір цесії (відступлення права вимоги) №11 (надалі - Договір), за умовами п. 1.1. якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові у відповідності із Договором №05/10 від 05.10.2012р., укладеного між первісним кредитором та ТОВ «Західенергомонтаж» (Боржником).

Згідно п. 1.2. Договору, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів у розмірі, визначеному в п. 2.1. цього договору.

Право вимоги, що відступається за цим договором оцінене сторонами: основний борг в розмірі 514748,72 грн. (положення п. 2.1. Договору).

В матеріалах справи наявним є повідомлення від 26.11.2014р., адресоване сторонами Договору ТОВ «Західенергомонтаж», яким боржника поставлено до відома про відступлення права вимоги за Договором №05/10 від 05.10.2012р. на суму 514748,72 грн. та проінформовано, що в подальшому сплата заборгованості за Договором №05/10 від 05.10.2012р. повинна відбуватися в порядку, про який буде повідомлено ФОП ОСОБА_1, як новим кредитором. Повідомлення підписане директором ПП «Гарант-Успіх» ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_1 та скріплене печатками сторін Договору.

Також, як свідчать матеріали справи, 17.12.2014р. господарським судом Львівської області у справі №914/2113/14 винесено ухвалу, якою замінено позивача у справі №914/2113/14 - ПП «Гарант-Успіх» на його правонаступника - ФОП ОСОБА_1 в розмірі 514748,72 грн. основного боргу.

Підставою для винесення вказаної ухвали слугував факт укладення між ПП «Гарант-Успіх» та ФОП ОСОБА_1 спірного Договору.

В подальшому, а саме 21.01.2015р. між позивачем та відповідачем в порядку ст.ст. 637, 213 ЦК України було підписано спільну заяву про тлумачення деяких умов договору цесії №11 від 26.11.2014р., якою сторони, зокрема, домовилися, що новий кредитор не здобував права вимоги щодо додаткових боргів (пеня, 3% річних та інфляційні втрати), що нараховані за прострочення виконання грошового зобов'язання боржником перед первісним кредитором в період від дня початку прострочення до моменту підписання договору цесії. Право вимоги щодо додаткових боргів, нарахованих кредитором в період від дня початку прострочення до моменту підписання договору цесії, зберігає первісний кредитор.

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.02.2015р. у справі №914/4221/14 за позовом ПП «Гарант-Успіх» до ТОВ «Західенергомонтаж» про стягнення додаткового боргу, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто 136169,20грн. інфляційних втрат, 28782,15грн. 3% річних, 2456,64 грн. пені та 3348,16грн. судового збору.

Вважаючи, що Договір цесії (відступлення права вимоги) №11 від 26.11.2014р. був укладений директором ПП «Гарант-Успіх» з перевищенням повноважень, зокрема, без передбаченої п. 7.4.2. Статуту ПП «Гарант-Успіх» згоди єдиного учасника підприємства - ТОВ «ВК-Інженерія», позивач звернувся з позовною заявою до суду, якою просить визнати вказаний договір недійсним.

Відповідач просить суд в позові відмовити, оскільки згода на укладення спірного Договору надавалася, про що свідчать обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Встановивши наведені обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Так, ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Положеннями п. 1.4. Договору визначено, що право вимоги вважається відступленим в день підписання цього договору та не потребує вчинення додаткових дій.

Попри це, позивач вважає, що оскаржуваний Договір є недійсним, оскільки вчинений директором ПП «Гарант-Успіх» з перевищенням повноважень.

Однак, з вказаними твердженнями позивача господарський суд не погоджується та зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 80 ЦК України визначено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами (ч. 1 ст. 62 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 65 ГК України, управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Пунктом 5.1., 2.1. Статуту ПП «Гарант-Успіх» (надалі - Статут) визначено, що учасником підприємства визнається фізична чи юридична особа, яка володіє корпоративними правами на підприємство (частково в статутному капіталі підприємства) на праві приватної власності. Єдиним учасником підприємства є ТОВ «ВК-Інженерія».

З п. 7.1., пп. 5 п. 7.4.2. Статуту прослідковується, що управління та контроль за діяльністю підприємства здійснюють: учасник підприємства та директор. До виключної компетенції учасника підприємства належить надання директору попередньої згоди на укладення від імені підприємства договорів (угод) щодо будь - яких цивільно-правових договорів та угод, в тому числі зовнішньоекономічних, на суму, що перевищує 100000,00 грн.

Як вбачається з п. 2.1. Договору, його предметом є відступлення позивачем відповідачу права вимоги до ТОВ «Західенергомонтаж» на суму 514748,72 грн., а тому позивач вважає, що директор ОСОБА_3 перевищив надані йому повноваження, так як не мав права без згоди учасника підприємства ТОВ «ВК-Інженерія» підписувати оскаржуваний договір.

На підставі наявних в матеріалах справи витягів з ЄДРПОУ судом встановлено, що керівником ПП «Гарант-Успіх» з 01.08.2014р. являється ОСОБА_3, який з 03.01.2013р. є водночас і керівником ТОВ «ВК-Інженерія» .

В силу положень ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Враховуючи те, що спірний Договір про відступлення права вимоги було підписано директором ПП «Гарант-Успіх» ОСОБА_3, який одночасно являється керівником та підписантом ТОВ «ВК-Інженерія» - єдиного учасника ПП «Гарант-Успіх», суд констатує, що передбачена в пп. 5 п. 7.4.2. Статуту згода на укладення правочину, сума котрого перевищує 100000,00 грн. була надана, оскільки договір підписано особою, котра являється і директором первісного кредитора, і директором учасника підприємства.

За приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 203 ЦК України зазначається, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Беручи до уваги те, що при підписанні спірного Договору, директор ПП «Гарант-Успіх» діяв у межах наданих йому повноважень, оскільки його особа співпадає з особою учасника підприємства, підстави для визнання договору недійсним у даному випадку відсутні.

Більше того, про схвалення оскаржуваного правочину свідчить наступне.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 3.4. постанови від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.).

Таким чином, із змісту норми ст. 241 ЦК України вбачається, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів, так званих конклюдентних дій, особи - сторони правочину, наприклад, прийняття документів від повіреного. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГС України від 17.12.2015р. у справі №910/11420/15.

Відтак на думку суду, повідомлення від 26.11.2014р., яким боржника поставлено до відома про відступлення права вимоги за Договором №05/10 від 05.10.2012р., ухвала господарського суду Львівської області у справі №914/2113/14 від 17.12.2014р. про заміну ПП «Гарант-Успіх», як позивача у справі №914/2113/14 його правонаступнико - ФОП ОСОБА_1 (про винесення якої позивачу було відомо і яка ним у встановленому порядку не оскаржувалася та набрала законної сили), спільна заява сторін від 21.01.2015р. про тлумачення деяких умов договору цесії №11 від 26.11.2014р., якою передбачено відсутність у нового кредитора права вимоги щодо стягнення з боржника додаткових боргів є безспірними доказами того, що такий був однозначно схвалений ПП «Гарант-Успіх».

На підставі наведеного, суд відмовляє в задоволенні позову у зв'язку з його безпідставністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 01.04.2016 р.

Суддя Крупник Р.В.