ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Справа № 915/135/16

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.,

з участю представника позивача - Заливчого Я.В., дов. від 19.01.2015 р. № 149-К-О,

від відповідача представник у судове засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК",

49094, вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ,

адреса для листування: 49027, а/с 1800, м. Дніпропетровськ,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

АДРЕСА_1,

про стягнення кредитних коштів, відсотків, комісії за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, а всього грошових коштів у сумі 15324 грн. 78 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - Банк) пред'явлено позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 15324 грн. 78 коп., із яких: 5188 грн. 61 коп. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 4252 грн. 98 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 793 грн. 90 коп. - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 5089 грн. 29 коп. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором, з посиланням на неналежне виконання відповідачем зобов'язань, передбачених "Умовами та правилами надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифами Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http:/privatbank.ua, котрі разом із заявою підприємця від 28.02.2014 р. про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та відкриття рахунку складають договір банківського обслуговування від 28.02.2014 р., а саме, зобов'язань щодо своєчасного і в повному обсязі повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними та комісійної винагороди, у зв'язку з чим на підставі Умов на суми заборгованості нараховано пеню, а також про стягнення грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Підприємець ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, поштове відправлення з ухвалою суду про відкладення розгляду справи від 02.03.2016 р. повернуто до суду з підстав закінчення строку зберігання, але суд виходить с того, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, оскільки ухвалу суду направлено на адресу відповідача, за якою його зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Ураховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст.75 ГПК України.

Вислухавши думку представника позивача, який позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновків.

Підприємець ОСОБА_2 звернувся до Банку із заявою від 28.02.2014 р., у котрій він виразив свою згоду з Умовами і Правилами надання банківських послуг, розміщених у мережі Інтернет на сайті http:/privatbank.ua, тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування (ас.13).

Умовами, які діяли в редакції станом на момент підписання договору 28.02.2014 р., і які є невід'ємною частиною укладеного між сторонами договору, передбачено наступне.

Банк при наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати обслуговування кредитного ліміту відповідача на вказаному рахунку, про розміри якого позивач повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та відповідача. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами, Тарифами банка, розміщеними в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua.

Кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів відповідача в межах кредитного ліміту. Позивач здійснює обслуговування ліміту відповідача, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку відповідача, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (пп. 3.2.1.1.1 Умов).

Ліміт може бути змінений відповідачем в односторонньому порядку, передбаченому Умовами, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами позивача. Підписавши угоду, відповідач висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться позивачем в односторонньому порядку шляхом повідомлення відповідача на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку сторін (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms - повідомлення або інших) (пп. 3.2.1.1.6 Умов).

Проведення платежів відповідача в порядку обслуговування кредитного ліміту, здійснюється позивачем протягом одного року з моменту, зокрема, підписання угоди про приєднання відповідача до Умов. При порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбачених Умовами, позивач, на власний розсуд, має право змінити умови кредитування, встановити інший строк повернення кредиту. При належному виконанні відповідачем зобов'язань, передбачених Умовами, здійснення платежів відповідача в порядку обслуговування ліміту може бути продовжено позивачем на той же строк (пп. 3.2.2.1.8 Умов).

Періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом в цей період не впливають на зміну дати закінчення періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо. Період безперервного користування "кредитним лімітом на поточному рахунку" - не більше 35 днів (пп. 3.2.1.1.11 Умов).

За користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка) (пп. 3.2.1.4.1 Умов).

Порядок розрахунку відсотків такий. За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (пп. 3.2.1.4.1.1 Умов).

У випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду , в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, напротязі 90 днів з кінцевої дати періоду , в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, Клієнт сплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню (пп. 3.2.2.4.1.2 Умов).

У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулюванню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулюванню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань Клієнт сплачує Банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі 0,1315 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня , наступного за датою порушення зобов'язань. Банк залишає за собою право продовжити період, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, і не вважати такий кредит простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості - порушеними. Таке право реалізується шляхом повідомлення клієнта за допомогою повідомлення в системі Internet Banking Приват- 24 або рекомендованим листом на юридичну адресу клієнта. При цьому, додаткових погоджень з клієнтом не потрібно (пп. 3.2.2.4.1.3 Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з дати утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості по кредиту, на суму залишку заборгованості по кредиту. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (пп. 3.2.1.4.9 Умов).

Банк має право при порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі (пп. 3.2.1.2.3.4 Умов).

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі невиконання на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (пп. 3.2.1.4.1.4 Умов)

Клієнт сплачує Банку винагороду за використання Ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Банк може за своїм розсудом не стягувати зазначену комісію у разі, якщо максимальне сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній календарний місяць, не перевищувало 100 гривень (пп. 3.2.1.4.4 Умов).

Зобов'язання, при реалізації Банком права на стягнення неустойки,виконуються в такій послідовності: кошти отримані від Клієнта, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно з п.п. 3.2.1.2.2.16 , 3.2.1.2.3.15, далі для погашення неустойки згідно розділу 5 цього розділу Умов, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - відсотків, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості виконується не пізніше дати, зазначеної в п. 3.2.1.1.8. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими. У разі розрахунку витрат Банку відповідно до п.п. 3.2.1.2.2.16, 3.2.1.2.3.15 за погодженням сторін можлива зміна термінів погашення кредиту (пп. 3.2.1.4.10 Умов).

Із поданого до позовної заяви розрахунку позовних вимог випливає, що на виконання договору банківського обслуговування Банком надано кредитні кошти підприємцю ОСОБА_2, котрі останнім повернуті станом на 01.04.2014 р.

У подальшому підприємець ОСОБА_2 також отримував у Банку кредитні кошти, зокрема 18.05.2014 р. в сумі 1079 грн. 39 коп., 13.08.2014 р. в сумі 4120 грн., що підтверджується витягом з особового рахунку підприємця за період з 20.05.2014 р. по 28.01.2016 р. Ці кошти разом з нарахованими відсотками за користування ними та комісійною винагородою Банку є предметом спору у даній справі.

Суд вважає, що між Банком і підприємцем ОСОБА_2 укладено договір банківського обслуговування від 28.02.2014 р., який складається із заяви підприємця від 28.02.2014 р., Умов ("Умов та правил надання банківських послуг"), розміщених у мережі Інтернет на сайті http:/privatbank.ua, тарифів банку.

Цей висновок ґрунтується на такому.

За приписами ст. 184 ГК України при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами. Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

У ст. 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 ст. 640 ЦК України).

За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За своєю юридичною природою укладений сторонами договір є змішаним договором здійснення банківських операцій, який містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

У відповідності до чинного законодавства України банками здійснюється фінансове посередництво у формі банківських операцій, зокрема розрахункових, кредитних (ст.339 ГК України).

Розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері (ч.1 ст.341 ГК України), а кредитні операції полягають у розміщені банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян (ст.345 ГК України).

Для здійснення розрахунків суб'єкти господарювання зберігають грошові кошти в установах банків на відповідних рахунках (ч.2 ст.341 ГК України). Юридичні особи та громадяни-підприємці мають право відкривати рахунки для зберігання грошових коштів і здійснення всіх видів банківських операцій у будь-яких банках України за своїм вибором (ч.4 ст. 342 ГК України). За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч.1 ст.1066 ЦК України). Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч.4 ст.1068 ЦК України). Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом (ст.1069 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Під час дії укладеного сторонами банківського обслуговування Умови актуалізовано в новій редакції з 01.07.2014 р.

Суд вважає, що при вирішенні спору у справі належить застосовувати Умови у редакції на момент укладення договору - до спірних правовідносин, що виникли і продовжувалися до 01.07.2014 р., і Умови в новій редакції актуалізовані з 01.07.2014 р. - до спірних правовідносин, що продовжують діяти з 01.07.2014 р. Це випливає з того, що підприємець ОСОБА_2, як наведено вище, отримував кредитні кошти після актуалізації Умов у новій редакції з 01.07.2014 р. Такі дії підприємця суд визнає конклюдентними щодо погодження Умов у новій редакції, які узгоджуються з умовами укладеного договору банківського обслуговування, викладеними у його складовій частині - заяві підприємця, в котрій сторони узгодили, що відносини між ними можуть вирішуватися як шляхом підписанням окремих договорів або додаткових угод до чинного договору, так і шляхом обміну інформацією/погодженнями про банківське обслуговування.

Умовами, актуалізованими з 01.07.2014 р., встановлено, зокрема, інший розмір відсотків річних за користування кредитними коштами та порядок нарахування пені за прострочення виконання позичальником грошових зобов'язань за договором.

Так, у випадку необнуління дебетового сальдо в одну із дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, напротязі 90 днів з кінцевої дати періоду , в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт сплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню (пп. 3.2.1.4.1.2 Умов актуалізованих з 01.07.2014 р.).

У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулюванню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулюванню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань Клієнт сплачує Банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (пп. 3.2.1.4.1.3 Умов актуалізованих з 01.07.2014 р.).

У відповідності з пп. 3.2.1.5.1. Умов в редакції від 01.07.2014 р., при порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань: сплати відсотків за користування кредитом, строків повернення кредиту, комісії чи винагороди відповідач сплачує позивачу за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої зокрема пп. 3.2.1.5.1, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом (пп.3.2.1.5.4 Умов в редакції від 01.07.2014 р.).

Отже, як зазначено вище, на виконання умов укладеного сторонами договору Банком встановлено для підприєця ОСОБА_2 кредитний ліміт у розмірі 6000 грн., починаючи з 11.06.2014 р., що випливає з довідки Банку від 02.02.2016 р. № 08.7.0.0.0/16.

Із поданих Банком розрахунків заборгованості та витягу з особового рахунку відповідача за період з 20.05.2014 р. по 28.01.2016 р., випливає, що у період з 20.05.2014 р. по 14.08.2014 р. підприємець ОСОБА_2 використав кредитний ліміт, проте не здійснив платежі на виконання своїх грошових зобов'язань за договором, і тому на даний час заборгованість з повернення отриманих за договором кредитних коштів становить суму 5188 грн. 61 коп.

Із вказаного витягу також випливає, що відповідачем прострочено оплату Банку передбаченої договором комісійної винагороди за використання ліміту. Згідно поданих позивачем розрахунків заборгованість з оплати комісійної винагороди за використання ліміту протягом 01.09.2014 р.- 05.01.2016 р. складає суму 793 грн. 90 коп. З розрахунком такої заборгованості суд погоджується.

Із розрахунків заборгованості випливає, що Банком у період 20.05.-25.05.2014 р. не нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами, в період 26.05- 30.06.2014 р. нараховані відсотки, виходячи із ставки 24 % річних, у період 01.07 -01.09.2014 р., - виходячи із ставки 36 % річних, а у період 02.09.2014 р.-28.01.2016 р., - виходячи із ставки 56 % річних, а всього відсотків у сумі 4528 грн. 92 коп.

Такий порядок нарахування відсотків узгоджується з викладеними вище висновками суду щодо застосування з моменту підписання підприємцем ОСОБА_2 договору від 28.02.2014 р. та до 01.07.2014 р. Умов в редакції, актуалізованій станом на 28.02.2014 р., а з 01.07.2014 р. - Умов в оновленій редакції, акцептованій відповідачем, якими підвищено відсоткові ставки з 24 % річних до 36 % річних та з 48 % річних до 56 % річних, а тому суд вважає розрахунок заборгованості підприємця ОСОБА_2 за користування кредитними коштами обґрунтованим.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору Банк звернувся до підприємця з претензією від 16.01.2016 р. № E0301NKK1O011 про погашення заборгованості, направлення якої підтверджується копією фіскального чеку відповідного поштового відділення від 21.01.2016 р. та списком згрупованих поштових відправлень.

Претензія підприємцем ОСОБА_2 залишена без реагування та виконання.

У відповідності до ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості: 1) з повернення кредитних коштів у сумі 5188 грн. 61 коп.; 2) зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в сумі 4252 грн. 98 коп.; 3) зі сплати комісійної винагороди в сумі 793 грн. 90 коп. - підлягають задоволенню повністю.

Суд визнає, що за прострочення повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами та комісійної винагороди позивачем обґрунтовано нараховано пеню на підставі умов укладеного сторонами кредитного договору та чинного законодавства України.

Так, ч. 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

В Умовах, які змінені з 01.07.2014 р. та є складовою частиною укладеного сторонами договору, дотримані вищевказані вимоги законодавства.

Так, у відповідності з пп. 3.2.1.5.1. Умов при порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань: сплати відсотків за користування кредитом, строків повернення кредиту, комісії чи винагороди відповідач сплачує позивачу за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої зокрема пп.3.2.1.5.1, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом (пп.3.2.1.5.4 Умов).

З урахуванням викладеного, суд погоджується з поданим Банком розрахунком пені за порушення підприємцем ОСОБА_2 грошових зобов'язань за договором, нарахованої у період 02.09.2014 р. по 28.01.2016 р., зокрема: з повернення кредитних коштів у сумі 3288 грн. 13 коп., зі сплати відсотків за користування кредитними коштами у сумі 1511 грн. 25 коп. та зі сплати комісійної винагороди у сумі 290 грн. 22 коп., а всього в загальній сумі 5089 грн. 29 коп.

Разом з тим, при визначені розміру підлягаючої до стягненню пені суд виходить із засад справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, і ураховує, що нарахована Банком сума пені, внаслідок порушення підприємцем ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором, є непропорційною розміру позовних вимог про стягнення, зокрема, заборгованості з повернення кредитних коштів, нарахованих за користування ними відсотків; що відсутні негативні наслідки і впливи на діяльність Банку від порушення ОСОБА_2 свої грошових зобов'язань, про що свідчить звернення Банку до відповідача з претензією про погашення заборгованості лише 16.01.2016 р.; що підвищені відсоткові ставки за користування кредитними коштами в значній мірі мінімізують утрати Банку від прострочення підприємцем грошових зобов'язань.

Викладені обставини суд ураховує як виняткові обставини, які, з урахуванням інтересів сторін, дають право суду зменшити розмір пені, виходячи із положень ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України, котрими передбачено право суду зменшити розмір неустойки, за наявності обставин, які мають істотне значення.

На підставі вказаного, суд вважає за можливе розмір заявленої до стягнення пені в загальній сумі 5089 грн. 29 коп. за прострочення виконання підприємцем ОСОБА_2 грошових зобов'язань зменшити до суми 1000 грн.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, при задоволенні позову на відповідача (ст.49 ГПК України).

Отже, витрати Банку на оплату позовної заяви судовим збором підлягають відшкодуванню за рахунок підприємця ОСОБА_2.

Визначаючи розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню відповідачем суд виходить з такого.

Банком сплачено згідно платіжного доручення від 01.02.2016 р. № BOOO1B10JD судовий збір у сумі 1378 грн.

У відповідності до положень Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон) в редакції, чинній на час звернення Банку із позовною заявою до Господарського суду Миколаївської області, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону).

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону).

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2016 р. становить 1378 грн.

Судом визнані доведеними позовні вимоги в загальній сумі 15324 грн. 78 коп., котра підлягала оплаті судовим збором у сумі 1378 грн., тому цю суму належить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні 22.03.2016 р., згідно із ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", 49094, вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, ідентифікаційний код 14360570, грошові кошти в загальній сумі 11235 (одинадцять тисяч двісті тридцять п'ять) грн. 49 коп., із яких: 5188 (п'ять тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 61 коп. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 4252 (чотири тисячі двісті п'ятдесят дві) грн. 98 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 793 (сімсот дев'яносто три) грн. 90 коп. - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 1000 (одна тисяча) грн. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором; а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 28.03.2016 р.

Суддя Ю.М. Коваль.