КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р. Справа№ 910/22303/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача: Семеняка В.В.- представник;

Від відповідача: Клочко С.В.- представник;

Від третьої особи: не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Монтажлегмаш"

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2015

у справі № 910/22303/15 (суддя Мандриченко О.В.)

За позовом Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль"

до Приватного акціонерного товариства „Монтажлегмаш";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю „Мегапром";

про стягнення 812 444,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства „Монтажлегмаш" про стягнення 812 444,26 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у справі №910/22303/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" було задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства „Монтажлегмаш" на користь Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № 010/42/594 від 20.10.2011, яка складається з: 635 300 грн. боргу за кредитом, 177 144,26 грн. боргу по процентам за користування кредитом та 16 248,90 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення місцевого Господарського суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Монтажлегмаш" у справі №910/22303/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Михальської Ю.Б., та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2015 було повернуто Приватному акціонерному товариству „Монтажлегмаш" апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у справі №910/22303/15 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Приватне акціонерне товариство „Монтажлегмаш" повторно звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Одночасно, відповідач просив поновити строк на подання апеляційного оскарження, у зв'язку з усуненням недоліків, зазначених в ухвалі Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2015 року

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Монтажлегмаш" передано для розгляду головуючому судді (судді-доповідачу) Отрюху Б.В.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства „Монтажлегмаш" у справі № 910/22303/15 сформовано колегію суддів у складі: Головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Монтажлегмаш" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 16.02.2016.

08.02.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

16.02.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення та клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 16.02.2016, повноважний представник третьої особи не з'явився. Повноважні представники сторін надали пояснення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства „Монтажлегмаш" було відкладено на 10.03.2016.

10.03.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло долучення документів до матеріалів справи, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 10.03.2016, повноважний представник третьої особи не з'явився.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 вирішення клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи та розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства „Монтажлегмаш" було відкладено на 24.03.2016.

24.03.2016 через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло долучення документів до матеріалів справи, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

24.03.2016 представник позивача в судовому засіданні надав письмові пояснення, які колегією суддів були оглянуті та долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 24.03.2016 учасники судового процесу надали свої пояснення по суті спору. Повноважні представники третьої особи в судове засідання не з'явились.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 лютого 2013 року № 28 оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам судового процесу.

Як вбачається із матеріалів справи, копії ухвал Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016, 16.02.2016 та 10.03.2016 у справі № 910/22303/15 були надіслані учасникам судового процесу на адреси, зазначені в апеляційній скарзі, що підтверджується відміткою суду на зворотній стороні ухвал.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників третьої особи.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2004 між АППБ "Аваль" (змінено найменування на АТ "Райффайзен Банк Аваль"), ТОВ "МЕГАПРОМ", ДП "Промінструмент" та ДТТІП "Комсервіс" було укладено Генеральну кредитну угоду №010/08/1901, відповідно до умов якої банк зобов'язувався надати позичальникам кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених в додаткових кредитних договорах, що укладатимуться в рамках даної угоди і які є невід'ємними її частинами.

Згідно з п. 1.2. Генеральної угоди загальна сума наданих кредитних коштів в будь який момент під час дії даної угоди не може перевищувати суми, еквівалентної 2 500 000,00 дол. США.

Відповідно до п. 2.3. угоди термін користування кредитними коштами встановлювався до 18.02.2005.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи додаткових угод до Генеральної кредитної угоди №010/08/1901 від 18.02.2004р., ними були внесені зміни до загального ліміту позичальників, а саме: ТОВ "МЕГАПРОМ", ДП "Промінструмент", ДТПП "Комсєрвіс", АТ "Львівський завод штучних алмазів і алмазного інструменту", АТ "Монтажлегмаш", АТ "Львіський інструментальний завод" та ТОВ "Промислова-Торгова Компанія "СХІД" за укладеними в рамках даної угоди договорами становить 3 535 000,00 дол. США. Останній день строку дії ліміту до 31.05.2015.

20.10.2011 в рамках вищезазначеної Генеральної кредитної угоди між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Мегапром" було укладено кредитний договір №010/42/594, згідно якого ТОВ "Мегапром" було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом в сумі 940 000,00 грн. на фінансування витрат пов'язаних з поточною діяльністю, зі сплатою 19,0% річних та терміном погашення до 13.10.2012.

12.10.2012 Додатковою угодою №1 до кредитного договору №010/42/594 від 20.10.2011 сторони договору змінювали наступні умови кредитування: кінцевий термін погашення до 04.10.2013, зменшено процентну ставку до 17,7% річних та встановлено графік погашення боргу.

Додатковою угодою до Кредитного договору №010/42/594 від 20.10.2011, сторони встановили розмір зобов'язань боржника перед банком - 940 000,00 грн., кінцевий строк користування кредитними коштами до 04.10.2013, процентна ставка 17.7% річних.

Як вбачається з меморіальних ордерів №16 від 21.10.2011 та №4 від 24.10.2011, копії яких знаходяться в матеріалах справи, банк повністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі надавши кредитні кошти ТОВ "МЕГАПРОМ".

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За умовами вищезазначеного кредитного договору, ТОВ "МЕГАПРОМ" зобов'язувалося використовувати кредит на визначені договором цілі, забезпечити повернення кредиту та сплату нарахованих процентів, пені, штрафів та інших платежів на умовах договору.

Проценти за користування кредитом позичальник зобов'язувався сплачувати щомісячно, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та остаточно при погашенні кредиту.

Основна заборгованість за кредитним договором №010/42/594 від 20.10.2011 погашається в останній день строку користування кредитом - 04.10.2013.

Згідно з положеннями кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, кредитор має право припинити надання кредитних коштів за договором, скасувати ліміт кредитування та вимагати дострокового повного погашення заборгованості позичальника за кредитом разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в т.ч. прострочені проценти), пеню, штрафи та інші платежі відповідно до договору, в тому числі, у випадку порушення позичальником строків виконання грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з порушенням ТОВ "МЕГАПРОМ" умов кредитного договору, у останнього виникла заборгованість перед АТ "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором №010/42/594 від 20.10.2011, укладеного в рамках Генеральної кредитної угоди №010/08/1901 від 18.02.2004, в розмірі 812 444,26 грн., з яких 635 300,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 177 144,26 грн. заборгованості за процентами.

Між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ІІрАТ "Монтажлегмаш" (поручитель) на забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором 17.12.2013, було укладено договір поруки № 12/56-4/1090 (надалі - договір поруки).

За договором поруки № 12/56-4/1090 від 17.12.2013 сторони погодили, що позичальник (боржник) є: TOB "МЕГАПРОМ", м. Київ, вул. Народного Ополчення, 2, ; забезпечені зобов'язання - всі та окремі зобов'язання позичальника перед кредитором, що випливають з умов кредитного договору, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати комісій, пені штрафів та інших платежів, у т.ч. відшкодування витрат та збитків кредитора, пов'язаних з виконанням або неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору.; кредитний договір: кредитний договір №010/42/594 від 20.10.2011, терміном дії до " 04" жовтня 2013 року, який укладений між позичальником та кредитором, із змінами і доповненнями до нього, що внесені та можуть бути внесені у майбутньому (надалі - кредитний договір 1).

Згідно з пунктом 1.1. договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати перед банком солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов'язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які виникнуть з умов кредитних договорів, за умовами якого позичальник/позичальники зобов'язані:повернути кредити у розмірі 635 300,00 грн. за кредитним договором 1; сплатити проценти за користування кредитом: за кредитним договором 1 в розмірі 17,7 % річних або в будь-якому іншому розмірі, зміненому відповідно до умов Кредитного договору 1, в тому числі на підставі додаткових угод до нього, укладених після набуття чинності цим договором; сплатити пеню, штрафи, передбачені кожним кредитним договором, а також відшкодувати витрати та збитки банку, пов'язані з неналежним виконанням позичальниками умов кожного кредитного договору.

Пунктом 1.2. договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені кредитним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов'язань.

Враховуючи викладене вбачається, що ПрАТ "Монтажлегмаш" несе солідарну відповідальність з основним боржником - ТОВ "МЕГАПРОМ" перед АТ "Райффайзен Банк Аваль" щодо виконання зобов'язань за кредитними договорами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів та договору.

Згідно з п. 2.1. договору поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов'язань, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов'язань в порядку та строки, встановлені кредитним договором, кредитор набуває права вимоги до Поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобов'язаннями.

Поручитель зобов'язується здійснити виконання порушених забезпечених зобов'язань протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання вимоги від кредитора та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем кредитних зобов'язань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі (п. 2.2. Договору поруки).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель зобов'язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

ТОВ "МЕГАПРОМ" було порушено договірні зобов'язання за кредитним договором №010/42/594 від 20.10.2011 в частині своєчасної сплати кредиту (основної заборгованості) та щомісячних процентів за користування кредитом, внаслідок чого за позичальником рахується прострочена заборгованість в розмірі 812 444,26 грн.

В разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 543 ЦК України кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Якщо ж зобов'язання забезпечується кількома поручителями, які надали поруку за різними договорами поруки, то останні не несуть солідарної відповідальності перед кредитором. У такому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору. Вказані обставини викладені в Правовій позиції Верховного Суду України висловлена в постанові від 11 березня 2015 року у справі №6-35цс15.

Таким чином, оскільки позичальником були порушені договірні зобов'язання в частині повернення тіла кредиту та процентів, а поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник, позовні вимоги щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства „Монтажлегмаш" заборгованості за кредитним договором № 010/42/594 від 20.10.2011 в сумі 812 444,26 грн. є обґрунтованими та доведеними а тому підлягають задоволенню про що вірно вказав суд першої інстанції.

Що стосується поданого представником відповідача клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи, апеляційний господарський суд зазначає, наступне.

Так, відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №4 „Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Обґрунтовуючи підстави для призначення судово-бухгалтерської експертизи, відповідач зазначає, що така необхідність існує для визначення розміру заборгованості перед позивачем.

Розглянувши вказане клопотання відповідача, дослідивши питання, які були поставлені судовому експерту, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки з'ясувати вказані обставини можливо під час розгляду справи по суті, за наявними матеріалами справи.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Монтажлегмаш" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у справі № 910/22303/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/22303/15 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська