ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016р. Справа№ 914/1316/15

За позовом: ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2, м. Київ,

до відповідача: ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Сервіскотломонтаж-Львів», м. Львів,

про стягнення 99 915,32 грн.

Головуючий суддя Яворський Б.І.,

суддя Синчук М.М., суддя Крупник Р.В.,

при секретарі Зубкович Д.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_4,

від відповідача: не зявився.

На розгляд господарського суду ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології» подано позов до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Сервіскотломонтаж-Львів» про стягнення 99 915,32 грн.

Ухвалою суду від 24.04.2015р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 19.05.2015р. Розгляд справи відкладався на 02.06.2015 р. У судових засіданнях 02.06.2015 р. та 16.06.2015 р. оголошувалася перерва. У справі за клопотанням позивача призначалася судово-технічна експертиза. Судовому експерту були поставлені такі питання:

1) Яка давність написання фрагменту тексту «дві тисячі пятнадцятого року 2015р.» у п.2.2 договору купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24.04.2012р. (а.с. 57) у порівнянні з іншими частинами тексту данного договору? Якщо такий напис вчинено пізніше, то наскільки?

2) Чи є ідентичним відбиток печатки ОСОБА_5 «Енергозберігаючі технології» на п.2.2 договору купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24.04.2012р. (а.с. 57) з іншими відбитками печаток ОСОБА_5 «Енергозберігаючі технології», що містяться на даному договорі і договорі на а.с. 55 та чи вчинені такі відбитки одночасно?

05.02.2016р. на адресу господарського суду повернулися матеріали справи №914/1316/15 та висновок експерта. Ухвалою суду від 08.02.2016р. провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 24.02.2016р. та призначено колегіальний розгляд справи. 09.02.2016р. за допомогою системи автоматизованого визначення складу колегії суддів до складу колегії суддів включено суддю Запотічняк О.Д. та суддю Синчука М.М.

24.02.2016р. представником позивача подано заяву про заміну позивача у справі №914/1316/15. Заява обґрунтована тим, що 18.02.2016р. між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології» та ОСОБА_1 особою підприємцем ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24.04.2012р. На підставі ст.514,516 ЦК України та ст. 25 ГПК України просив замінити первісного позивача ОСОБА_5 «Енергозберігаючі технології» на нового позивача ФОП ОСОБА_2 У судовому засіданні 24.02.2016р. оголошувалася перерва до 16.03.2016р.

У звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Запотічняк О.Д. 15.03.2016р. проведено повторний автоматизований розподіл справи, до складу колегії суддів включено суддю Крупника Р.В.

Ухвалою суду від 16.03.2016р. замінено позивача у справі ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Енергозберігаючі технології на ОСОБА_1 особу-підприємця ОСОБА_2, розгляд справи відкладено на 23.03.2016р.

У судове засідання 23.03.2016р. представник позивача ФОП ОСОБА_2 зявився, позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем не оплачено вартість отриманого за договором купівлі-продажу на підставі видаткової накладної №ЛНА-000007 від 24.04.2012 р. автомобіля, внаслідок чого на підставі ст.692 ЦК України існує заборгованість у сумі 63 000,00 грн. Крім того, відповідачу нараховано 5 644,10 грн. 3% річних та 31 271,22 грн. інфляційних втрат.

У судове засідання 23.03.2016р. представник відповідача не зявився, хоча був належно повідомлений про час і місце проведення судового засідання, подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибути в судове засідання. Представник позивача заперечив проти відкладення розгляду справи, зазначивши, що відповідач намагається ухиляється від виконання своїх зобовязань. Враховуючи тривалий час розгляду справи, заперечення позивача щодо відкладення справи, суд відмовляє у задоволення цього клопотання та продовжує розгляд справи за наявними у справі доказами, адже він не довів поважність своєї неявки, неможливості забезпечити явку в судове засідання іншого представника відповідача та неможливість розгляду справи без участі відповідача.

У попередньому судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначав, що насправді між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24.04.2012 р., п.1.1 якого визначено, що продавець зобовязується передати у власність покупця майно, а саме автомобіль Volkswagen Multivan, номер кузова НОМЕР_1, рік випуску 2008. Пунктом 2.2 цього договору сторони погодили, що покупець (відповідач у справі) зобовязаний внести плату за придбаний товар до 25 квітня 2015 р. Плата за товар вноситься на підставі договору. На думку відповідача, враховуючи дату позовної заяви 20.04.2015 р., термін виконання зобовязання у ОСОБА_5 «Сервіскотломонтаж-Львів» на момент предявлення позову ще не настав. Визнавав існування обовязку сплатити основну суму боргу за отриманий автомобіль, однак заперечив проти нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, повно, всебічно і обєктивно зясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

Між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології» та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Сервіскотломонтаж-Львів» укладено договір купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24.04.2012 р.

Відповідно до п.1.1 договору продавець (ОСОБА_5 «Енергозберігаючі технології») зобовязується передати у власність покупцю (відповідачу у справі) майно, а саме: автомобіль Volkswagen Multivan, ВС 66-99, номер кузова НОМЕР_1, рік випуску 2008, а покупець зобовязується прийняти товар та сплатити ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі.

Як зазначено у п.2.1 договору, вартість товару складає 63 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 10 500,00 грн. Розрахунки за придбаний товар здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування всієї суми зі свого рахунка на рахунок продавця.

У матеріалах справи міститься довідка-рахунок №231684 від 24.04.2012р., видана ОСОБА_5 «Сервіскотломонтаж-Львів» про те, що йому продано і видано мікроавтобус-В Volkswagen Multivan, номер кузова НОМЕР_1, вартістю 63 000,00 грн.

24.04.2012р. ОСОБА_5 «Енергозберігаючі технології» передало, а ОСОБА_5 «Сервіскотломонтаж-Львів» отримало на підставі довіреності №47 від 24.04.2012р., видаткової накладної №ЛНА-000007 автомобіль Multivan Т5, VIN WV2ZZZ7HZ9HO11841, ціна 63 000,00 грн. з ПДВ.

24.04.2012 р. сторони підписали Акт приймання-передачі автомобіля Volkswagen Multivan, ВС 66-99, номер кузова НОМЕР_1, рік випуску 2008 у належному для експлуатації стані.

18.02.2016 року між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології» та ОСОБА_1 особою підприємцем ОСОБА_2 укладено договір №01 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Енергозберігаючі технології (цедент) та ОСОБА_1 особа-підприємець ОСОБА_2 (цесіонарій) у порядку та на умовах, визначених цим договором, погодили, що цедент відступає цесіонарію, а цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором за договором купівлі-продажу №24/04/2012/-кп від квітня 2012 року.

Відповідно до п. 1.2 договору цесіонарій набуває право вимагати від боржника сплати грошових коштів за договором купівлі-продажу №24/04/2012/-кп від квітня 2012 року. Відповідно до п. 1.3 договору документами, що посвідчують право вимоги, яке відступається цесіонарієві, є договір купівлі-продажу №24/04/2012/-кп від 24 квітня 2012 року. У даній справі предметом спору спору є заборгованість за даним договором купівлі-продажу.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології» та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Сервіскотломонтаж-Львів» був укладений договір купівлі-продажу спірного автомобіля.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Представниками сторін у судові засідання було надано два примірники договору №24/04/2012/01-кп. У примірнику продавця в п.2.2 договору зазначено: «Покупець зобовязаний внести плату за придбаний товар до 25 квітня 2012 р. Плата за товар вноситься на підставі цього договору». Однак, у примірнику, який представив відповідача, у такому п.2.2 договору міститься допис від руки «дві тисячі пятнадцятого року», і стоїть печатка ОСОБА_5 «Енергозберігаючі технології.

Для встановлення автентичності вказаного напису, оскільки в примірнику позивача такого напису нема, за клопотанням первісного позивача була призначена судово-технічна експертиза.

У висновку судового експерта зазначено, зокрема, що: наявність у відтисках печатки від імені ОСОБА_5 «Енергозберігаючі технології» в двох примірниках договору в графі «продавець» так званих «часових» ознак та відсутність таких у відтиску печатки від імені ОСОБА_5 «Енергозберігаючі технології» в п.п.2.2 в примірнику договору а.с.57, а також різний колір та інтенсивність фарбувальної речовини порівнюваних відтисків, відповідно, блакитний та синій, вказує на різний час виконання. У «Висновках» судовий експерт зазначив. що встановити час виконання рукописного тексту «дві тисячі пятнадцятого року» у п.2.2 договору (а.с.57) у порівнянні з іншими частинами тексту даного договору не видається можливим з причин відсутності в Львівському НДІСЕ необхідного обладнання, а саме хроматомасспектрометра. Відтиск печатки від імені ОСОБА_5 «Енергозберігаючі технології» в двох примірниках договору купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24.04.2012р., а.с. 57,55, в графі «продавець» та відтиск печатки від імені ОСОБА_5 «Енергозберігаючі технології» в п.2.2 в примірнику договору а.с.57 нанесені однією рельєфною еластичною (гумовою, фото полімерною) друкарською формою. Відтиск печатки від імені ОСОБА_5 «Енергозберігаючі технології» в двох примірнику договору купівлі-продажу №24/04/2012/01-кп від 24.04.2012р., а.с. 57 та відтиск печатки від імені ОСОБА_5 «Енергозберігаючі технології» в двох примірниках договору а.с.57,55 в графі «продавець», виконані в різний час.

При вирішенні питання щодо дати виникнення обовязку у відповідача сплатити вартість придбаного товару колегія суддів виходить з наступного.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 638 цього ж кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Вимоги щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України. Так, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами (ч.1-3 цієї статті).

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 651 ЦК України).

Зміна або розірвання договору відповідно до ст. 654 цього кодексу вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

У даному випадку сторони уклали письмовий договір купівлі-продажу, де у п.2.2 обидвох примірників зазначено, що «Покупець зобовязаний внести плату за придбаний товар до 25 квітня 2012 р.». Таким чином, дата оплати товару 25.04.2012р. була тією істотною умовою, яка була узгоджена сторонами правочину. Напис на примірнику покупця «дві тисячі пятнадцятого року» є зміною умов договору. Однак, при такій зміні не дотримано вимог наведених вище положень закону щодо внесення змін у договір, адже відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов'язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін. Даний напис не засвідчений підписом та печаткою обидвох сторін правочину, а тому суд не бере його до уваги. Оскільки відповідач прийняв товар, однак не оплатив його вартість, вимога про стягнення 63 000,00 грн. є правомірною.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 цього кодексу позивач просить стягнути з відповідача 5 644,10 грн. 3% річних, 31 271,22 грн. інфляційних втрат. Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат і 3% річних, суд вважає дані вимоги правомірними.

18.02.2016р. заборгованість за договором купівлі-продажу від 24.04.2012р. була передана первісним кредитором ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Енергозберігаючі технології» новому кредитору ОСОБА_1 особі підприємцю ОСОБА_2 .

З даного приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Як передбачено п.1 ч.1 ст. 512 цього ж кодексу, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. (ч.1, 2 ст.516 ЦК України).

Таким чином, права первісного кредитора вимагати сплати суми боргу за договором купівлі-продажу автомобіля ОСОБА_5 «Енергозберігаючі технології» передало новому кредитору ОСОБА_1 особі підприємцю ОСОБА_2.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

У силу вимог ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача. Витрати ОСОБА_5 «Енергозберігаючі технології» за проведення експертизи у розмірі 2 427,00 грн. згідно ч.5 ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 25, 33, 34, 44, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Сервіскотломонтаж-Львів» (79044, АДРЕСА_1, ідентифікаційний ) на користь ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 63 000,00 грн. основного боргу, 5 644,10 грн. 3% річних, 31 271,22 грн. інфляційних втрат, 2 427,00 грн. витрат за проведення експертизи та 1 998,31грн. судового збору.

У судовому засіданні 23.03.2016 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 25.03.2016 р.

Головуючий суддя Яворський Б.І.

Суддя Синчук М.М.

Суддя Крупник Р.В.