КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р. Справа№ 911/4675/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Жук Г.А.

Чорногуза М.Г.

секретар судового засідання: Білецький Л.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Лелека М.О. (дов. №1 від 05.06.2015 року);

від відповідача - ОСОБА_3 (дов. №136 від 01.12.2015 року);

від третьої особи - Борисов Д.В. (дов. №б/н від 11.01.2016 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз"

на рішення господарського суду Київської області від 07.12.2015 року

у справі №911/4675/15 (суддя С.І. Чонгова)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз", Полтавська обл., м. Кременчуг

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, Київська обл., м. Тетиев

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне підприємство "Білоцерківська агропромислова група", Полтавська обл., Великобагачанський район, с. Білоцерківка

про стягнення 951 451, 51 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" звернулась до господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про стягнення 951 451, 51 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 07.12.2015 року позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" 381 386, 05 грн. боргу, 20 823, 00 грн. пені. В частині вимог про стягнення 549 242, 47 грн. пені у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, фізична особа - підприємець ОСОБА_5 подала до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 07.12.2015 року по справі №911/4675/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ним було здійснено поставку позивачу обладнання на виконання умов договору № 16 від 31.07.2014 року та відповідно на відсутність заборгованості відповідача перед позивачем.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 року у справі №911/4675/15 апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на рішення господарського суду Київської області від 07.12.2015 року, прийнято до провадження та призначено її розгляд на 27.01.2016 року.

Також, не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить змінити рішення господарського суду Київської області від 07.12.2015 року у справ №911/4675/15 стягнувши з фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" 570 065, 47 грн. пені.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що на думку позивача, судом першої інстанції було безпідставно та необґрунтовано застосовано ст. 233 Господарського кодексу України, внаслідок чого було зменшено суму неустойки до 3,6% від суми, яка має бути стягнута за договором.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.12.2015 року у справі № 911/4675/15 апеляційні скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" на рішення господарського суду Київської області від 02.09.2015 року у справі № 911/4675/15 об`єднано в одне апеляційне провадження та прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г., Чорногуз М.Г.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року, у зв'язку із перебуванням судді Рудченка С.Г. на лікарняному, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий по справі суддя - Агрикова О.В., судді: Жук Г.А., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року у справі № 911/4675/15 апеляційні скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" на рішення господарського суду Київської області від 02.09.2015 року у справі № 911/4675/15 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Жук Г.А., Чорногуз М.Г.

22.01.2016 року через канцелярію суду від відповідача надійшло електронне повідомлення про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою представника.

27.01.2015 року через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а також клопотання про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - приватне підприємство "Білоцерківська агропромислова група".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне підприємство "Білоцерківська агропромислова група" (, 38340, Полтавська обл., Великобагачанський район, с. Білоцерківка, вул. Леніна, 28); відкладено розгляд апеляційних скарг фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" на рішення господарського суду Київської області від 02.09.2015 року у справі №911/4675/15 на 17.02.2016 року.

17.02.2016 року до канцелярії Київського апеляційного господарського суду надійшли додаткові документи ФОП ОСОБА_5 для приєднання до матеріалів справи відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 17.02.2016 року оголошено перерву до 23.03.2016 року на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 23.03.2016 року оголошено перерву до 30.03.2016 року на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 23.03.2016 року представниками сторін було подано суду заяву про продовження строку вирішення спору у справі №911/4675/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 року продовжено строк розгляду спору у справі №911/4675/15 на п`ятнадцять днів.

29.03.2016 року до канцелярії Київського апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення фізичної особи - підприємця ОСОБА_5.

30.03.2016 року до канцелярії суду надійшли додаткові документи приватного підприємства "Білоцерківська агропромислова група" для долучення до матеріалів справи.

30.03.2016 року до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз".

В судове засідання, призначене на 30.03.2016 року, з'явились представники сторін, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 31.07.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" (замовник/генпідрядник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 (виконавець) було укладено договір №16 на поставку обладнання та виконання монтажних робіт (далі за текстом - договір) (а.с.8-13).

Пунктом 1.1. договору визначено, що виконавець зобов'язується в строки передбачені договором, специфікацією, графіком виконання робіт, виготовити, передати у власність (поставити) товар, вказаний специфікації (додаток №1), виконати комплекс робіт (далі роботи), відповідно строків вказаних в договорі, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити за виготовлений товар, поставлений товар, а також за виконані роботи виконавцю на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 договору, ціна, найменування, вартість, кількість товару вказано в додатку №1, додатку №2, а також в накладній.

Згідно п. 1.4 договору, на умовах та в порядку вказаного договору, виконавець, зобов'язується власними силами, з застосуванням власного матеріалу, техніки, інструментів виконати комплекс робіт за завданням замовника, вартість яких складає 228 810,00грн.

Строк виготовлення та поставки обладнання складає 45 робочих днів з моменту проведення першої передоплати замовником/генпідрядником, відповідно до п. 2.2 договору (п. 1.5 договору).

Згідно п. 1.6 договору, строк виконання монтажних, налагоджувальних, пуско- налагоджувальних робіт складає 45 робочих днів з моменту фактичної поставки обладнання на об'єкт.

Пунктом 1.7 договору сторони встановили, що замовник зобов'язаний повідомити виконавця за 15 днів про завершення тепломеханічної частини монтажу та про виконання ним гідравлічного опробування котла економайзера, після завершення котрих виконавець може почати виконувати обов'язки за договором.

У відповідності до п. 2.2 договору, оплата вартості товару проводиться замовником у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Порядок оплати за договором за виготовлення та поставку товару:

- передоплата в розмірі 40% від вартості товару в строк 5 банківських днів з моменту підписання договору, виставлення рахунку;

- проміжний платіж 40% від вартості товару в строк 15 банківських днів з моменту попередньої оплати;

- наступний платіж 10% від вартості обладнання в строк 5 банківських днів з моменту поставки товару на об'єкт замовника;

- остаточний платіж 10% від вартості товару проводиться по закінченню 1 календарного місяця с моменту введення в експлуатацію результатів виконаних робіт в строк 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку.

Згідно з п.3.1. договору, виконавець поставляє товар на об'єкт замовника за адресою: м. Тетіїв, Київська обл., вул. Карла Маркса, 183. Умови Інкотермс 2010 р. DDP.

Відповідно до умов Інкотермс 2010 р. DDP - продавець надає в розпорядження покупцеві товар в зазначеном місці. Таким місцем відповідно до договору є м. Тетіїв, Київська обл., вул. Карла Маркса, 183.

Згідно з п. 10.1 договору, вказаний договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін та діє до повного його виконання.

Пунктом 10.4 договору визначено, що одностороннє розірвання договору не допускається, крім випадків, встановлених договором або законодавством.

Позивач зазначає, що ним було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти: згідно платіжного доручення №2137 від 14.08.2014 року (а.с. 16) грошові кошти у сумі 500 000,00 грн. (призначення платежу - оплата за котел з/рах. №17 від 04.08.2014 року); згідно платіжного доручення №2158 від 18.08.2014 року (а.с. 17) грошові кошти у сумі 759 110,83 грн. (призначення платежу - оплата за котел з/договору №16 від 31.07.2014 року, рах. №17 від 04.08.2014 року); згідно платіжного доручення №2678 від 23.09.2014 року (а.с. 18) грошові кошти у сумі 1 259 110,83 грн. (призначення платежу - оплата за котел рах. №17 від 04.08.2014 року). Всього, позивачем було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 2 518 221,66 грн.

Матеріали справи містять видаткову накладну №8 від 13.10.2014 (а.с. 23), відповідно до якої позивачем отримано частину обладнання вартістю 2 269,373,60 грн. Даний факт позивачем не заперечується.

Одночасно, матеріали справи містять надані відповідачем документи, що на думку останнього підтверджують факт виконання ним умов договору. А саме:

- акт виконаних робіт від 07.07.2015 року на суму 206 000,00 грн. (а.с. 63) (без підпису замовника);

- видаткова накладна №11 на суму 251 325,96 грн. від 15.07.2015 року (без підпису про отримання товару) (а.с. 64).

Листом №1687 від 03.07.2015 року позивач, зокрема, повідомив відповідача, що у зв'язку з відмовою замовника будівництва об'єкта від поставки «Сушильного комплексу» та просив підписати Додаткову угоду №1 від 07.04.2015 року до договору №16 від 31.07.2014 року.

Матеріали справи містять листування між сторонами, зі змісту яких вбачається, що позивач відмовляється від прийняття частини складових обладнання згідно умов договору №16 від 31.07.2014 року, а відповідач намагається довести факт готовності обладнання до поставки. При цьому, зауважує, що саме у зв'язку з простроченням позивача виконання своїх обов'язків, відповідач не зміг вчасно виконати своїх зобов'язань по договору.

28.08.2015 року позивач звернувся до відповідача з листом №2862 (а.с. 24) в якому на підставі положень ст.ст. 612, 665, 672 ч. 2 Цивільного кодексу України, у зв'язку з втратою інтересу до поставки обладнання та тривалою прострочкою в поставці, повідомив про відмову від прийняття в майбутньому частини складових обладнання згідно умов договору, а саме позиція №6 Специфікації вартістю 251 325,96 грн.; позиція №8 Специфікації вартістю 792 750,00 грн., та повідомив про розірвання договору поставки №16 від 31.07.2014 року в цій частині. Враховуючи викладене, позивач просив повернути раніше сплачені грошові кошти за непоставлений товар загальною вартістю 1 044 075,96 грн.

Вказаний лист отримано відповідачем 03.09.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.25).

Спір у справі, на думку позивача, виник у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо повернення переплаченої за поставлений товар суми, внаслідок чого позивач також просить застосувати до відповідача відповідальність, встановлену договором, а також чинним законодавством за порушення зобов'язання.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не надано доказів передачі обладнання позивачу або повернення суми попередньої оплати, з огляду на що суд визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 381 386,05грн. за непоставлений товар та з урахуванням вирахування вартості послуг генпідрядних послуг в розмірі 5% від загальної вартості договору.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його неправомірним та необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів. Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 Цивільного кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Колегія суддів зазначає, що за правовим змістом відносини сторін є змішаним договором, який містить елементи договору підряду та договору поставки, оскільки відповідач зобов'язався не лише поставити, а й виготовити товар.

Так, у відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія суддів зазначає, що пунктом 1.7. договору визначено, що замовник зобов'язаний повідомити виконавця за 15 днів про завершення тепломеханічної частини монтажу та про виконання ним гідравлічного опробування котла економайзера, після завершення котрих виконавець може почати виконувати обов'язки за договором.

Тобто, умовами договору сторони встановили, що відповідач приступає до виконання взятих на себе зобов'язань після виконання позивачем робіт, передбачених п.1.7 та повідомленням про це відповідача.

Однак, всупереч умов договору в матеріалах справи відсутнє повідомлення позивача до відповідача про завершення робіт за договором. Позивачем не надано доказів виконання ним п.1.7. договору.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вже зазначалось вище, умовами договору обов'язок відповідача щодо виконання ним своїх обов'язків ставиться в пряму залежність від обов'язку замовника (позивача) виконати певні підготовчі роботи для поставки обладнання відповідачем. Тобто на правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі договору, розповсюджується вимоги ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України. Таким чином боржник буде вважатися таким, що прострочив виконання з дати отримання ним повідомлення позивача про виконання останнім передбачених п.1.7 договору робіт. З цього же моменту буде порушення права кредитора і виникнуть підстави вважати відповідача таким що прострочив виконання зобов'язань по договору №16 від 31.07.2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Верховний Суд України у своїх постановах неодноразово визначав, що боржник не визнається таким, що прострочив, поки зобов'язання не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора. Неналежне (часткове) виконання кредитором зобов'язання встановлених умовами договору, яке зумовило неможливість виконання боржником своїх зобов'язань за договором, вважається простроченням кредитора.

Враховуючи, що сторонами настання строку виконання зобов'язання відповідача щодо поставки товару поставлено у залежність від настання певної події, а, як встановлено колегією суддів, такі роботи позивачем не виконані, суд першої інстанції, з порушенням вимог вищевказаних норм, дійшов помилкового висновку щодо порушення зобов'язання відповідачем, оскільки строк виконання такого зобов'язання не настав.

В силу п. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати лише у разі, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.

Таким чином, з наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що строк виконання обов'язків за договором у відповідача не настав у зв'язку з не повідомленням замовником виконавця про завершення виконання робіт, передбаченого п.1.7 договору.

Посилання позивача на те, що вказаний договір є розірваним, відхиляються колегією суддів як необґрунтовані та недоведені з огляду на таке.

В обґрунтування розірвання договору, позивач посилається на лист вих. №2862 від 28.08.2015 року, яким фактично він лише повідомив відповідача про відмову від прийняття обладнання та пророзірвання договору в односторонньому порядку у зв'язку з втратою інтереса.

Частиною 1 статті 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Однак, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що пунктом 10.4. договору передбачено, що одностороннє розірвання договору не допускається, крім випадків, встановлених договором або законодавством.

Враховуючи викладене, договір №16 на поставку обладнання та виконання монтажних робіт від 31.07.2014 року, станом на момент розгляду справи не є розірваним.

Щодо стягнення пені з відповідача колегія суддів зазначає, що враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення основної заборгованості, також не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення пені, оскільки є похідними.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила під час апеляційного провадження у справі, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, зроблені з неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на рішення господарського суду Київської області від 07.12.2015 року у справі №911/4675/15 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню у повному обсязі відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" на рішення господарського суду Київської області від 07.12.2015 року у справі №911/4675/15 - залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на рішення господарського суду Київської області від 07.12.2015 року у справі №911/4675/15 - задовольнити.

3. Рішення господарського суду Київської області від 07.12.2015 року у справі №911/4675/15 скасувати.

4. Резолютивну частину рішення господарського суду Київської області від 07.12.2015 року у справі №911/4675/15 викласти в наступній редакції:

«У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне підприємство "Білоцерківська агропромислова група", про стягнення 951 451, 51 грн. - відмовити у повному обсязі.».

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" (39600, Полтавська обл., м. Кременчуг, вул. Леонова, 5, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (09800, АДРЕСА_1, податковий номер НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 15 698,97 (п'ятнадцять тисяч шістсот дев'яносто вісім гривень 97 копійок).

6. Доручити господарському суду Київської області видати наказ.

7. Справу №911/4675/15 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Г.А. Жук

М.Г. Чорногуз