РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016Справа №910/1063/16
За позовом Державного підприємства «Рава-Руське Лісове Господарство»

до Міністерства оборони України

про стягнення 33221,40 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Левицький В.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Лисак Я.А. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення суми заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань розрахуватися за поставлений йому товар по Договору № 343/3/121 від 25.12.2014.

Відповідач вимоги позову не визнає, оскільки вважає, що грошове зобов'язання з оплати за вказаним договором можна було виконати лише протягом бюджетного періоду у 2014 році з 10.09.2014 та по 31.12.2014, але фінансування тоді виділено не було. При цьому Відповідач зазначає, що це зобов'язання не можна виконати і на даний час, оскільки він не має права здійснювати оплату з бюджетного фінансування, виділеного за іншим призначенням.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 25.12.2014 між Позивачем, як постачальником, та Відповідачем, як замовником, Договору № 343/3/121 (далі - Договір), Позивачем постачався, а Відповідачем приймався товар (деревина необроблена), що підтверджується залученим до справи актом приймання-передачі товару, який містить підписи представників сторін і скріплений їх печатками.

Судом враховано, що указаний акт про поставку товару зауважень не містить і докази наявності у Відповідача претензій щодо якості та/або комплектності поставленого Позивачем за Договором товару у матеріалах справи також відсутні.

Проте у встановлені Договором строки та всупереч ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України Відповідач повністю за товар не розрахувався.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на момент звернення Позивача до суду у Відповідача існувала заборгованість в сумі 33221,40 грн., яка не погашена на даний час.

Розрахунок заборгованості судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним; її розмір є доведеним залученими Позивачем до справи доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

Щодо строків оплати та залежності оплати від бюджетного фінансування суд зазначає, що хоча умови чинного цивільного законодавства передбачають право сторін, не відходячи від обов'язкових вимог актів цивільного законодавства, в іншій частині погодити умови договору на власний розсуд, однак встановлена Договором залежність оплати від бюджетного фінансування не визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами та не вказує на подію, яка має неминуче настати, а отже в розумінні ст.ст. 251-252, 530 ЦК України, не є строком (терміном) виконання зобов'язань, і натомість таким строком є встановлений у п. 4.1 Договору строк - 20 банківських днів з дати постачання товару.

Суд також приймає до уваги, що обов'язок замовника (Відповідача) оплатити поставлений йому Позивачем товар в силу вимог чинного законодавства не пов'язаний з наявністю у нього необхідних коштів чи станом виконання перед ним зобов'язань іншими особами.

Умова Договору про розрахунки за умови надходження бюджетних коштів не є «відкладальною обставиною» у розумінні ст. 212 ЦК України, оскільки дана обставина не є такою, від якої залежить настання або зміна прав та обов'язків за правочином, оскільки у даному випадку товар по Договору вже було поставлено та прийнято, а отже виник обов'язок його оплатити, і наразі спірним питанням є лише строк оплати товару.

Тобто, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення Відповідача від відповідальності за невиконання обов'язку з оплати наданих на його замовлення послуг. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України № 11/446 від 15.05.2012 та рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення 33221,40 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір за ст. 49 ГПК України за звернення Позивача до суду з даним позовом покладається на Відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Міністерства оборони України (м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ідентифікаційний код 00034022) на користь Державного підприємства «Рава-Руське Лісове Господарство» (Львівська область, м. Рава-Руська, вул. Володимира Великого, 85; ідентифікаційний код 00992450) 33221 (тридцять три тисячі двісті двадцять одну) грн. 40 коп. заборгованості, а також 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.03.2016

Суддя Сташків Р.Б.