КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2016 р. Справа№ 910/33042/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Рудченка С.Г.

Яковлєва М.Л.

при секретарі

судового засідання: Колеснік М.П.

за участі представників сторін:

позивача Пріцак І.Є. дов. від 01.03.2016 № 147

відповідача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи

повідомлений належним чином.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги відповідача ТОВ "Велес-Д"

на Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2016

про вжиття заходів до забезпечення позову

у відповідності до ст.66, 67 ГПК України

у справі № 910/33042/15 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом ПАТ "Український бізнес банк"

до відповідача ТОВ "Велес-Д"

про визнання правочинів недійсними та зобов'язання

вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа за позовом ПАТ "Український бізнес банк" до відповідача ТОВ "Велес-Д" (відповідач) про визнання недійсними Договорів: Договору факторингу № 14 від 08.12.2014; Договору про відступлення права вимоги від 08.12.2014 за Договором поруки від 16.02.2009; Договору про відступлення права вимоги від 08.12.2014 за Договором застави транспортного засобу (посвідченим 16.02.2009 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. та зареєстрованим в реєстрі за № 232), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1863; Договору про відступлення права вимоги від 08.12.2014 за Договором застави транспортного засобу (посвідченим 28.04.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. та зареєстрованим в реєстрі за № 903), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1864; визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги від 08.12.2014 за Договором застави транспортного засобу (посвідченим 28.04.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. та зареєстрованим в реєстрі за № 904), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1865; Договору про відступлення права вимоги від 08.12.2014 за Договором іпотеки (посвідченим 16.02.2009 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н.Р. та зареєстрованим в реєстрі за № 233), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., зареєстрований в реєстрі за № 1866; та зобов'язання повернути відповідні документи, які були передані у зв'язку з укладенням зазначених Договорів. (повний перелік визначений за позовом).

20.01.2016 позивач ПАТ "Український бізнес банк" звернувся до місцевого господарського суду із Заявою про забезпечення позову, у якій просив: «заборонити ТОВ "Велес-Д" відступати на користь третіх осіб право вимоги, набутого ТОВ "Велес-Д" на підставі Договору факторингу № 14 від 08.12.2014 року, укладеного 08.12.2014 року між ПАТ "Український Бізнес Банк" та ТОВ "Велес-Д"».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 № 910/33042/15 заяву ПАТ "Український Бізнес Банк" про забезпечення позову у даній справі задоволено повністю, заборонено ТОВ "ВЕЛЕС-Д" відступати на користь третіх осіб право вимоги, набутого ТОВ "ВЕЛЕС-Д" на підставі Договору факторингу № 14 від 08.12.2014 року, укладеному 08.12.2014 між ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК" та ТОВ "ВЕЛЕС-Д".

Не погоджуючись з прийнятою Ухвалою, відповідач ТОВ "ВЕЛЕС-Д" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 № 910/33042/15 скасувати, та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою, скаржник посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст. ст. 66, 67 ГПК України.

За Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2016 для розгляду даної апеляційної скарги було сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Рудченко С.Г., Яковлєв М.Л..

Ухвалою КАГС від 18.03.2016 № 910/33042/15 порушено апеляційне провадження за скаргою відповідача ТОВ "ВЕЛЕС-Д" (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Рудченка С.Г., Яковлєва М.Л.). та призначено судове засідання на 31.03.2016.

В судове засідання від 31.03.2016 представник відповідача-скаржника не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про його належене повідомлення свідчить залучений до матеріалів справи Витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" з відміткою: «Повернення за зворотною адресою: за закінченням встановленого терміну зберігання».

Відповідно до абз.3 п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 встановлено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

За пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. названої Постанови Пленуму ВГСУ.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскільки, Ухвалу про порушення провадження у даній справі від 18.03.2016 було надіслано за належною адресою скаржника ТОВ "ВЕЛЕС-Д", а саме: 01013, м Київ, вул. Будіндустрії, 7, він вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, без порушення вимог процесуального закону.

Враховуючи, що присутній представник позивача ПАТ "Український бізнес банк" не заперечував проти розгляду апеляційної скарги у відсутності представника відповідача, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду оскарженої Ухвали за наявними матеріалами оскарження.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, дійшла висновку апеляційну скаргу відповідача ТОВ "ВЕЛЕС-Д" залишити без задоволення, Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів оскарження, 20.01.2016 позивач ПАТ "Український бізнес банк" звернувся до суду першої інстанції із Заявою про забезпечення позову, у якій просив: «заборонити ТОВ "Велес-Д" відступати на користь третіх осіб право вимоги, набутого ТОВ "Велес-Д" на підставі Договору факторингу № 14 від 08.12.2014, укладеного 08.12.2014 між ПАТ "Український Бізнес Банк" та ТОВ "Велес-Д"».

Обґрунтовуючи названу Заяву позивач зазначив, що 16.01.2015 між ТОВ "Велес-Д" та ТОВ "Вікна Січ" було укладено Договір про відступлення права вимоги, на підставі якого ТОВ "Велес-Д" відступило, а ТОВ "Вікна Січ" прийняло право вимоги, яке ТОВ "Велес-Д" отримало на підставі іншого Договору факторингу № 9 від 05.12.2014. Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. (ч.1 ст. 517 ЦК України). Так, позивач стверджував, що вищенаведене дає всі підстави вважати, що відповідачем ТОВ "Велес-Д" можуть бути вчинені аналогічні дії щодо права вимоги, яке ним отримано на підставі Договору факторингу № 14 від 08.12.2014, який є предметом розгляду даної справи, що зробить неможливим виконання рішення суду, зокрема, стосовно повернення документів.

Згідно зі ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Місцевим господарським судом встановлено, що окрім Договору факторингу № 14 від 08.12.2014, який є предметом розгляду даної справи, 05.12.2014 року між ТОВ "Велес-Д" (фактор) та ПАТ "Український Бізнес Банк" (клієнт) було укладено ще один Договір факторингу № 9.

З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2015 між ТОВ "Велес-Д" (первісний кредитор) та ТОВ "Вікна Січ" (новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., зареєстрований в реєстрі за № 24, за умовами якого первісним кредитором (ТОВ "Велес-Д") відступлено новому кредитору (ТОВ "Вікна Січ") право вимоги за Договором факторингу № 9 від 05.12.2014 року. (а/с 177-179)

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26 грудня 2011 року особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26 грудня 2011 року умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з урахуванням того, що відповідачем було укладено Договір про відступлення права вимоги від 16.01.2015, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А., зареєстрований в реєстрі за № 24, за умовами якого останнім відступлено третій особі право вимоги за Договором факторингу № 9 від 05.12.2014, зазначив, що існує імовірність того, що відповідачем буде відступлено право вимоги і за Договором факторингу № 14 від 08.12.2014 року, у зв'язку із чим виникне ризик передачі документів, які просить повернути позивач, що ускладнить виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Відтак, за висновком місцевого господарського суду, вжиття наведених заявником заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав останнього на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову - забезпечить можливість відновлення його порушеного права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають нормам процесуального права, зокрема ст. 66, 67 ГПК України.

У доводах апеляційного оскарження відповідач наголошує на тому, що банком не доведено, що відповідачем були здійснені дії, які могли б ускладнити виконання судового рішення в разі задоволення позову по даній справі. Скаржник стверджує, що відступлення права вимоги за іншим Договором факторингу від 05.12.2014 № 9, не вказує на ймовірність вчинення аналогічних дій за Договором факторингу від 08.12.2014 № 14, який є предметом розгляду даної справи. Відповідач наголошує, що боржником за Договором факторингу від 08.12.2014 № 14 є ОСОБА_8, заборгованість якого забезпечена Договором поруки, а не нерухомим майном, що має місце у іншому Договорі факторингу від 05.12.2014 № 9, тощо. На думку відповідача, обґрунтування Заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, наведені позивачем, не є достатньою підставою для задоволення відповідної Заяви.

Банк, заперечуючи наведені доводи апеляційного оскарження, наголосив, що 16.01.2015 між ТОВ "Велес-Д" (первісний кредитор) та ТОВ "Вікна Січ" (новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги, на підставі якого ТОВ "Велес-Д" відступив ТОВу "Вікна Січ" право вимоги за іншим Договором факторингу від 05.12.2014 № 9, який був укладений між банком та ТОВ "Велес-Д". З огляду на наведене, у банку з'явились підстави вважати, що відповідач може вчинити аналогічні дії щодо права вимоги, яке ним отримано за Договором факторингу від 08.12.2014 № 14.

Колегія суддів, дослідивши доводи та заперечення обох сторін, вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідачем було укладено Договір від 16.01.2015, за яким відступлено третій особі право вимоги за Договором факторингу № 9 від 05.12.2014, то існує імовірність того, що ним буде відступлено право вимоги і за Договором факторингу № 14 від 08.12.2014 року, у зв'язку із чим може виникнути ризик передачі документів, які просить повернути позивач, що ускладнить виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги відповідача ТОВ "Велес-Д" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженої Ухвали у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 49, 66 - 67, 91, 99, 101-106 ГПК Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ТОВ "Велес-Д" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.16 № 910/33042/15 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 № 910/33042/15 набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2016 № 910/33042/15 бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали оскарження № 910/33042/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді С.Г. Рудченко

М.Л. Яковлєв