ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"15" березня 2016 р. Справа № 911/5318/14

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши скаргу Приватного акціонерного товариства «Добра вода» на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у справі №911/5318/14

за позовом Приватного акціонерного товариства «Добра вода»

до Підприємства споживчої кооперації «Укооппромторг у м. Броварах»

про стягнення 12 969,44 грн

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

від державної виконавчої служби: не прибув

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 20.01.2015 у справі №911/5318/14 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Підприємства споживчої кооперації Укооппромторг у м. Броварах на користь Приватного акціонерного товариства Добра вода 11 633 (одинадцять тисяч шістсот тридцять три) грн. 90 коп. заборгованості, 496 (чотириста девяносто шість) грн. 11 коп. пені, 722 (сімсот двадцять дві) грн. 76 коп. інфляційних втрат, 115 (сто п'ятнадцять) грн. 70 коп. 3% річних, 1 826 (одну тисячу вісімсот двадцять шість) грн. 86 коп. судового збору, 240 (двісті сорок) грн. 00 коп. витрат, пов'язаних з розглядом справи.

05.02.2015 судом видано наказ на виконання рішення господарського суду Київської області від 20.01.2015 у справі №911/5318/14.

25.01.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від Приватного акціонерного товариства Добра вода надійшла скарга вих. №195 від 17.12.2015 на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 05.02.2015 у справі №911/5318/14.

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 05.02.2015 у справі №911/5318/14;

- скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 13.11.2015 ВП №46725428, винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1, як таку, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження;

- зобовязати відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції виконати обовязки по примусовому виконанню наказу господарського суду Київської області від 05.02.2015 у справі №911/5318/14 у повному обсязі;

- накласти арешт на банківські рахунки боржника, а також готівку в касі боржника, на товари на складах та касові апарати та інше рухоме та нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.01.2016 вищезазначену скаргу прийнято у справі №911/5318/14 прийнято та призначено до розгляду 09.02.2016, витребувано від відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції письмові пояснення щодо скарги ПрАТ Добра вода №195 від 17.12.2015 та належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження ВП №46725428.

09.02.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції надійшло клопотання про відкладення розгляду скарги, у звязку з перебування державного виконавця, дії якого оскаржуються, на листку непрацездатності.

Ухвалами господарського суду Київської області від 09.02.2016, 22.02.2016 розгляд означеної скарги у справі №911/5318/14 відкладався на 22.02.2016 та 14.03.2016, з огляду на неприбуття у судові засідання учасників судового процесу, зокрема державного виконавця та ненадання ним витребуваних пояснень і матеріалів виконавчого провадження ВП №46725428.

29.02.2016 через канцелярію господарського суду Київської області державним виконавцем подано копії матеріалів виконавчого провадження ВП №46725428.

04.03.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від Приватного акціонерного товариства «Добра вода» надійшло клопотання, відповідно до якого скаржник просить:

1) визнати неправомірною бездіяльність державних виконавців відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції, що виражається у наступному:

- не вжито всіх належних дій щодо встановлення дат народження, індивідуального коду та адреси реєстрації керівника боржника;

- не накладено арешт на банкувські рахунки боржника;

- не зясовано наявність зареєстрованих за боржником реєстраторів розрахункових операцій, не перевірено наявності готівки в касі боржника;

- не вжито заходів щодо стягнення боргу за рахунок статутного капіталу, розмір якого становить 5 360 471,00 грн;

- не надіслано на адресу стягувача постанови, які виносилися в межах виконавчого провадження (окрім постанови про поверення виконавчого провадження);

2) скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 13.11.2015 ВП №4672528, винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1, як таку, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавце провадження» та з огляду на те, що держаним виконавцем не вжито всіх належних заходів щодо розшуку майна боржника (кошти на банківських рахунках, готівка в касі, реєстратор розрахункових операцій, статутний каптіал);

3) зобовязати відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції вжити всіх передбачених чиним законодавстом дій щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 05.02.2015 у справі №911/5318/14 в повному обсязі, а саме:

- витребувати в органах державної фіскальної служби та державної реєстраційної служби первинні реєстраційні документи по боржнику з метою втановлення дати народження, індивідуального коду та адреси реєстрації його керівника та звернутися в суд із поданням про встановлення тимчасвого обмеження на виїзд за кордон;

- накласти арешт на банківські рахунки боржника;

- витребувати з органу державної фіскальної служби інформацію про наявність зареєстрованих за боржником реєстраторів розрахункових операцій, перервірити наявність готівки в касі боржника, за наявності накласти арешт та вилучити;

- вжити заходів щодо стягнення боргу за рахунок статуного капіталу, розмір якого становить 5 360 417,00 грн;

- надіслати на адресу стягувача постанови, які виновилися в межах виконавчого провадження (окрім постанови про повернення виконавчого документа).

До того ж, згідно вищезазначених уточнень скаржник просить суд розглянути означену скаргу без участі представника позивача.

У судове засідання 14.03.2016 представники сторін та державний виконавець не прибули.

Дослідивши і перевіривши наявні в матеріалах справи та подані в підтвердження обгрунтування скарги докази, суд встановив, що скарга Приватного акціонерного товариства «Добра вода» на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у справі №911/5318/14 підлягає частковому задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Приписами статей 1, 2, 4 та 6 Закону України Про виконавче провадження (далі -Закон) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 4.1.3. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Мінісерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999, передбачено, якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, то державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання в межах строку, передбаченого статтею 25 Закону.

Відповідно до приписів ст. ст. 27, 32 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Приписами ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», що кореспондують зі ст. 65 Закону, передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Як слідує з наявних в матеріалах справи доказів, постановою ВДВС Броварського районного управління юстиції від 03.03.2015 ВП №46725428 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 05.02.2015 у справі №911/5318/14, а також надано боржнику семиденний термін для самостійного виконання рішення суду.

03.03.2015 ВДВС Броварського РУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №46725428.

06.04.2015 ВДВС Броварського РУЮ винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП №46725428 до зведеного виконачого провадження ЗВП №47159956.

13.11.2015 ВДВС Броварського РУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №46725428, якою державний виконавець, з огляду на відсутність на банківських рахунках боржника коштів, а також зареєстрованого за боржником рухомого та нерухомого майна, на які можливо було б звернути стягнення, з підстав п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», повернув стягувачу наказ господарського суду Київської бласті від 05.02.2015 у справі №911/5318/14.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Виходячи із системного аналізу вищезазанчених приписів законодавства, суд дійшов висновку, що правові підстави для застосування приписів п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», при поверненні виконавчого документа стягувачу, у державного виконавця виникають за умови вчинення усіх передбачених законом дій для розшуку майна боржника та звернення стягнення як на кошти так і на розшукане майно для повного виконання рішення та задоволення вимог стягувача.

Водночас, відповідно до ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Відповідно до ч. 8. ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно пунктів 5.1.1. та 5.1.3. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Мінісерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 (в редакції станом на момент винесення спірної постанови), звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних установах, на них накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця.

Як слідує з наданих державним виконавцем матеріалів виконавчого провадження ВП №46725428, 17.04.2015 ВДВС Броварського районного управління юстиції винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №46725428, якою, на підставі наявної інформації про відкриті рахунки боржника у банківських установах, накладено арешт в межах суми 15 035,33 грн.

20.07.2015 державним виконавцем здійснено запит №12622677 до Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках чи інших фінансових установах, та отримано відповідь із перереліком рахунків боржника.

Водночас, 18.03.2015 та 07.10.2015 державним виконавцем сформовано інформаційні довідки №90136387 та №114963720 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до змісту яких за боржником обліковується земельна ділянка на правах оренди.

Крім того, державним виконавцем надіслано до АТ «Райффайзен банк Аваль» платіжну вимогу №47159596/в20 від 19.10.2015, у відповідь на яку 02.11.2015 банком повернуто зазначену платіжну вимогу у звязку з відсутністю коштів на рахунку боржника.

Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази вчинення державним виконавцем дій, зокрема, щодо накладення арешту на майно та кошти боржника, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів скаржника щодо не накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника, відтак відхилення скарги в зазначеній частині.

До того ж, приписи норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо звернення стягнення на кошти та майно боржника для задовлення вимог стягувача не містять обовязку державного виконавця встановлювати наявність зареєстрованих за боржником реєстраторів розрахункових оперцій шляхом надіслання відповідного запиту до Державної фіскальної служби України, у той час як законом не закріплено повноважень відповідної служби надавати зазначену інформацію на запит державного виконавця.

З огляду наведеного, суд дійшов висновку про безпідставність посилань та вимог скаржника щодо бездіяльності та відповідного обовязку державного виконавця витребувати з органу державної фіскальної служби інформацію про наявність зареєстрованих за боржником реєстраторів розрахункових операцій, а тому скарга в зазначеній частині підлягає відхиленню.

Крім того, враховуючи передбачений ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» виключний перелік заходів примусового виконання рішень, який не містить такого способу виконання рішення як стягнення боргу за рахунок статутного капіталу боржника, у той час як рішенням не передбачено визначений скаржником спосіб задоволення вимог останнього, суд дійшов висновку про безпідставність, а відтак відхилення скарги стягувача в частині вимог щодо бездіяльності та зобовязання державного виконавця вжити заходів щодо стягнення боргу за рахунок статуного капіталу, розмір якого становить 5 360 417,00 грн.

Посилання ж скаржника на бездільність державного виконавця щодо нездійснення перевірки наявності готівки в касі боржника та відповідної вимоги про виявлення, накладення арешту та вилучення такої готівки є необґрунтованими, позаяк відповідні дії вчиняються у разі фактичного виявлення боржника за місцем його реєстрації чи господарської діяльності, доказів чого суду не надано.

Передбачені ж приписами ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 11.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінісерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, підготовка подання до суду та звернення державного виконавця з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням є правом державного виконавця, у разі нереалізації якого відповідальність державного виконавця законом не встановлена, що свідчить про відсутність обставин щодо бездіяльності державного виконавця в частині вчинення відповідних дій, а тому скарга за означеною вимогою є безпідставною та необґрунтованою.

Що ж до скарги стягувача в частині вимоги про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо не надіслання стягувачу винесених у виконавчому провадженні постанов та зобовязання державного виконавця вчинити такі дії суд дійшов нижченаведених висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Поряд з тим, згідно ч. 4 ст 57 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Як слідує з наявних в матеріалах справи документів, винесені у виконавчому провадженні ВП №46725428 постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2015, про арешт майна боржник та оголошення заборони на його відчуження від 03.03.2015 були надіслані, зокрема, стягувачу за вказаною у виконавчому документі адресою, про що свідчать відповідно складені 03.03.2015 державним виконавцем супровідні листи №8760/61 та №8762/61, у той час як доказів надіслання стягувачу постанови про арешт коштів боржника від 17.04.2015 матеріали справи не містять.

З огляду вищенаведеного, суд дійшов висновку про визнання неправомірною бездіяльності ВДВС Броварського МУЮ щодо ненадіслання стягувачу постанови про арешт коштів боржника від 17.04.2015 ВП №46725428 та зобовязання державного виконавця вчинити відповідні дії, Інша частина відповідної вимоги підлягає відхиленню з огляду на необґрунтованість.

Таким чином, враховуючи необґрунтованість доводів стягувача щодо бездіяльності державного виконавця, на яку як на підставу недійсності постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 13.11.2015 посилається скаржник, суд дійшов висновку про те, що відповідна постанова винесена державним виконавцем правомірно та в порядку передбаченому законом.

Водночас, порушення держаним виконавцем норм закону щодо надіслання винесеної у виконавчому провадженні постанови від 17.04.2015 не впливає на правомірність вчиненої державним виконавцем дії щодо повернення стягувачу виконавчого документа, а відтак і законність відповідно винесеної постанови.

Відповідно до п. 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги приписи норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги Приватного акціонерного товариства «Добра вода» на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у справі №911/5318/14, визнання неправомірною бездіяльності ВДВС Броварського МУЮ щодо ненадіслання стягувачу постанови про арешт коштів боржника від 17.04.2015 ВП №46725428 та зобовязання державного виконавця вчинити відповідні дії, а також відхилення скарги в решті вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 1, 2, 4, 6, 32, 52, 57, 58, 66 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

1. Скаргу Приватного акціонерного товариства «Добра вода» на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у справі №911/5318/14 задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною бездіяльності відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції щодо ненадіслання стягувачу постанови про арешт коштів боржника від 17.04.2015 ВП №46725428.

3. Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції надіслати стягувачу постанову про арешт коштів боржника від 17.04.2015 ВП №46725428.

4. В решті вимог скаргу Приватного акціонерного товариства «Добра вода» на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у справі №911/5318/14 відхилити.

Суддя В.А. Ярема