ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2016 р. Справа №917/1399/15

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.,

за участю представників:

прокуратури: Вороненко А.М.,

позивача: Кривохижа Ю.А.,

відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Прокурора Ленінського району міста Полтави,

пров. Шкільний, 4, м. Полтава, 36022

в інтересах Держави в особі Полтавської міської ради,

вул. Жовтнева,36, м.Полтава,36000

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

АДРЕСА_1

про зобов'язання звільнити земельну ділянку та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Ленінського району міста Полтави в інтересах Держави в особі Полтавської міської ради звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про зобов'язання звільнити земельну ділянку та стягнення грошових коштів, посилаючись на самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2.

Ухвалою господарського суду від 10.07.2015 р. порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду на 10.08.2015 р.

27.08.2015 року до господарського суду Полтавської області від ФОП ОСОБА_3 надійшло клопотання про зупинення розгляду справи б/н від 27.08.2015р. до розгляду кримінальної справи за №553/5053/14-к щодо самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки.

Судом відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, оскільки наявність кримінального провадження не перешкоджає розгляду даної справи.

09.09.2015 р. від Полтавської міської ради надійшли письмові пояснення стосовно суті спору, в яких останній зокрема зазначає, що у відповідності до змісту приписів ст. 19 Конституції України, Закону України "Про прокуратуру", п. 3.7. наказу Генеральної прокуратури України "Про особливості організації роботи прокуратур міст з районним поділом" №1/2гн від 11 липня 2012 року питання здійснення прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів у правовідносинах суб'єктами яких є органи місцевого самоврядування м. Полтави, установами та організаціями міського підпорядкування і їх посадовими особами належить до виключної компетенції прокуратури м. Полтави.

09.09.2015 р. від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву.

У судовому засіданні 09.09.2015 р. ФОП ОСОБА_3 повторно подано заяву про зупинення розгляду справи (б/н від 09.09.2015р.) до закінчення розгляду у Ленінському районному суді м.Полтави кримінальної справи за №553/5053/14-к щодо самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки.

Ухвалою суду від 09.09.2015 р. відкладено розгляд справи та відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження.

29.09.2015 року ФОП ОСОБА_3 подано клопотання б/н від 29.09.2015р. про призначення судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставити питання:

- чи є земельна ділянка по АДРЕСА_2, якою користується ФОП ОСОБА_3 самовільно зайнятою?;

- якщо земельна ділянка по АДРЕСА_2, якою користується ФОП ОСОБА_3 є самовільно зайнятою, то який її розмір?

В обґрунтування поданого клопотання ФОП ОСОБА_3 та її представник посилаються на те, що прокурором у позовній заяві зазначено площу самовільно зайнятої земельної ділянки по АДРЕСА_2 828,8 кв.м., з чим не може погодитися відповідач, оскільки відповідно до технічного завдання №137 від 14.09.2015 року ОСОБА_3 надано право на розробку проекту розподілу території з метою визначення межі земельної ділянки для обслуговування громадської будівлі та земельних часток для обслуговування нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_2.

Крім того, 06.10.2015 р. від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що прокуратурі Ленінського району м. Полтави з 2005 року було відомо про те що земельна ділянка по АДРЕСА_2 самовільно зайнята.

Ухвалою від 06.10.2015р. по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі до отримання висновку експерта судом.

22.01.2016 року в зв'язку з надходженням висновку експерта провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи на 10.02.2016р.

В судовому засіданні 22.02.2016 р. представник прокуратури позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених у позові, посилаючись на самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки що розташована по АДРЕСА_2.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що 24 квітня 2002 року між Полтавським обласним закритим акціонерним товариством "Турист" та Приватним підприємцем ОСОБА_3 (надалі відповідач, ФОП ОСОБА_3.) укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель загальною площею 230,70 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2, що розташовані на земельній ділянці переданій у користування.

Відповідно до п. 7 вказаного Договору покупець бере на себе зобов'язання по переоформленню документів на земельну ділянку за вказаною адресою, несе витрати пов'язані з переоформленням та сплачує податок на землю.

На вказаній земельній ділянці відповідачем було побудовано дерев'яний будинок (лазню) мансардного типу, про що свідчать наявні в матеріалах справи акти прийому-передачі виконаних робіт, що підписані між ФОП ОСОБА_3 та ВАТ "Агрус" від 26.06.2003 р., 15.09.2003 р., 13.10.2003 р.

Прокурор стверджує, що ФОП ОСОБА_3 здійснила самовільне будівництво без дозвільних документів у межах прибережної захисної смуги річки Ворскла. Вказане підтверджується приписом Полтавської міської інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю від 01.10.2003 р., постановою міської інспекції ДАБК про накладення штрафу від 01.10.2003 р., актом міської інспекції ДАБК від 28.10.2003 р., актом обстеження будівництва сауни по АДРЕСА_2 від 16.01.2004 р.. В акті, крім іншого, зазначено, що поряд з існуючим цегляним приміщенням сауни влаштовано басейн і дані споруди побудовано без дозволу інспекції архітектурно-будівельного контролю. 06.03.2014 р. державним інспектором сільського господарства в Полтавській області ОСОБА_4 проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства ФОП ОСОБА_3, якою встановлено, що остання використовує частину земельної ділянки, площею 4164 кв.м. по АДРЕСА_2 для обслуговування проїздів загального використання, відкритих майданчиків та нерухомого майна, що належить їй згідно договору купівлі-продажу від 24.02.2002 №1932 без документів, що посвідчують право на земельну ділянку. частина земельної ділянки площею 656 кв.м. огороджена парканом, який разом із будівлею лазні-сауни обмежує вільний доступ до зазначеної частини земельної ділянки. В межах цієї земельної ділянки також розташовані споруди, право власності на які не отримано.

За результатами проведеної перевірки державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 53-1 КУпАП та вручено особисто під підпис припис (а.с. 19). Даним приписом зобов'язано ОСОБА_3 усунути порушення земельного законодавства шляхом припинення користування земельною ділянкою, звільнивши її або оформити право користування земельною по АДРЕСА_2. Про виконання припису повідомити до 03.04.2014 р. 13.03.2014 р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за статтею 53-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 340 грн. З метою з'ясування стану виконання припису, держаним інспектором було здійснено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства ФОП ОСОБА_3, в ході якої встановлено, що припис від 06.03.2014 р. не виконано, порушення не усунуто. 06.05.2014 р. державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 188-5 КУпАП та повторно видано припис усунути порушення земельного законодавства, оформивши право на земельну ділянку по АДРЕСА_2 в м. Полтава відповідно до вимог чинного законодавства або припинити користування вказаною земельною ділянкою. 12.05.2014 державним інспектором винесено постанову про накладення адміністративного стягнення відповідно до статті 188-51 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн. У ході перевірки 21.05.2014 встановлено, що порушення усунено не було.

Відповідно до висновку №537/538 комплексної судової будівельно-технічної експертизи від 31.07.2014 р. площа самовільно зайнятої земельної ділянки, на якій розташована будівля сауни, за адресою: АДРЕСА_2, що належить ФОП ОСОБА_3 становить 828,8 кв.м., на земельну ділянку, що знаходиться під будівлею сауни площею 290 кв.м. не оформлені правовстановлюючі документи. Частина земельної ділянки, якою користується ФОП ОСОБА_3 знаходиться в межах прибережної смуги р. Ворскла. Площа земельної ділянки складає 485,2 кв.м. Здійснене будівництво будівлі, що використовується як сауна та басейн на земельній ділянці по АДРЕСА_2 є самочинним та не відповідає вимогам земельного законодавства та будівельним нормам.

Згідно із висновком №758/759 додаткової комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи від 30.09.2014р. відповідно даних зазначених в робочому проекті паспортизації водних об'єктів в межах міста Полтави, частина самовільно зайнятої земельної ділянки, якою користується ФОП ОСОБА_3, знаходиться в межах прибережної смуги р. Ворскла. Площа даної земельної ділянки складає 286 кв.м.

Відповідно до висновку №1030 судової будівельно-технічної експертизи від 24.11.2014 р. досліджуваний об'єкт по АДРЕСА_2 не являється спорудою, а являється одноповерховою з мансардним поверхом будівлею. Зазначена будівля відноситься до класу відповідальності "ССТ" (незначні наслідки), в залежності від капітальності основних конструкцій та наявного інженерного обладнання відноситься до 6 класу з терміном служби 30-50 років та ступенем вогнестійкості ІІІб.

Уніфікованою формою акта перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства від 06 березня 2014 року №26/6 ФОП ОСОБА_3 встановлено, що остання використовує частину земельної ділянки площею 4 164 кв.м., по АДРЕСА_2, без документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Уніфікованою формою акта перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства від 06 травня 2014 року №26/14 ФОП ОСОБА_3 були виявлені порушення щодо самовільно зайнятої земельної ділянки.

Уніфікованою формою акта перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства від 21 травня 2014 року №26/17 ФОП ОСОБА_3 встановлено, що остання використовує частину земельної ділянки по АДРЕСА_2, без документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Прокурор зазначає, що у зв'язку з проведенням експертизи №537/538 від 31.07.2014 Державною інспекцією сільського господарства в Полтавській області здійснено уточнений розрахунок суми збитків, завданих внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки та сума завданої шкоди складає 16778,60 грн.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №993 від 05.01.2016 р. по справі №917/1399/15, загальна площа земельної ділянки, як знаходиться у фактичному користуванні ФОП ОСОБА_3, складає 1147 кв.м. та складається з двох частин: під будівлею основної частини лі. В-І - 290 кв.м. та під двором огородженим огорожею - 857 кв.м.

Відповідно до статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї) (стаття 2 ЗК України).

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" встановлено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до листа-роз'яснення Держкомзему України №14-17-4/12991 від 11.11.2008 р. "Щодо застосування терміну "Самовільне зайняття земельної ділянки", згідно із вищезазначеним терміном не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування прийняв рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду). Даний перелік рішень є вичерпним. У разі використання земельної ділянки за наявності будь-яких інших рішень зазначених органів (наприклад про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, про погодження місця розташування об'єкту тощо), дані дії слід кваліфікувати як самовільне зайняття земельної ділянки.

Згідно із ч. 1 п. "г" ч. 2 статті 61 Земельного кодексу України, ч. 1 п. 4 ч. 2 статті 89 Водного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

У прибережних захисних смугах вздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних. гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено, а відповідачем у справі не спростовано факт будівництва та облаштування на самовільно зайнятій земельній ділянці будівлі сауни за адресою: АДРЕСА_2, без будь-яких дозволів та рішень органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування.

Самовільне використання відповідачем зазначеної земельної ділянки підтверджено, зокрема, вироком Ленінського районного суду м. Полтави, яким ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, ч. 4 статті 197-1 КК України та призначено покарання.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідач користується земельною ділянкою без документів, які посвідчують право на земельну ділянку, що підтверджено матеріалами справи.

Згідно розрахунку розміру шкоди (а.с. 69), заподіяної ФОП ОСОБА_3 комунальній громаді міста Полтави внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 829 кв.м. по АДРЕСА_2, розмір шкоди становить 16 778,60 грн..

Судом враховано, що відповідно до п. 5.1. постанови Пленуму Вищою Господарського Суду України №10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів" у статті 268 ЦК України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі.

Суд погоджується з твердженням прокуратури про те, що в даному випадку йдеться про триваюче правопорушення. Враховуючи, що власником земельної ділянки є територіальна громада міста Полтави в особі Полтавської міської ради та внаслідок самовільного зайняття ФОП ОСОБА_3 земельної ділянки позбавлена можливості користуватись нею, відтак позовна давність до вимог про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки не застосовується.

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається прокуратура в обґрунтування своїх позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги прокурора Ленінського району міста Полтави обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідент.код НОМЕР_1) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 828,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 шляхом знесення самовільно побудованої будівлі - сауни та приведення у придатний для використання стан.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідент.код НОМЕР_1) на користь держави в особі Полтавської міської ради (УДКСУ у м. Полтаві, р/р 0002, , МФО 831019, код бюджетної класифікації 24062100, банк отримувала ГУ ДКСУ у Полтавській області) 16 778,60 грн. заподіяної шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розташованої в м. Полтава по АДРЕСА_2.

4. Стягнути Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідент.код НОМЕР_1) до Державного бюджету України (отримувач коштів: УДКСУ у м. Полтаві (м. Полтава), 22030001, код отримувача (код ЄДРПОУ) 38019510; рахунок отримувача: 3002; банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області; код отримувача 831019; код класифікації доходів бюджету 22030101) 3045,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази з набранням рішенням законної сили.

5. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Повне рішення складено 29.02.2016 р.

Суддя Кульбако М.М.