ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р. Справа № 907/743/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

Юрченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2.) б/н від 25.01.2016р. (вх. № 01-05/545/16 від 01.02.2016р.)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 23.11.2015р.

у справі № 907/743/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (надалі ПАТ КБ "Приватбанк")

до відповідача-1: ФОП ОСОБА_2

до відповідача-2: ПАТ "Страхова компанія "Інгосстрах"

про стягнення 80094,72 грн.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_3 - представник (довіреність № 4680-О від 31.10.2013р.);

від відповідача-1: ОСОБА_4 - представник (довіреність № 135 від 09.07.2014р.);

від відповідача-2: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 23.11.2015р. у справі №907/743/15 (суддя Журавчак Л.С.) позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суму 69529,95 грн., в т. ч. 39000,00 грн. заборгованості по кредиту, 21317,95 грн. боргу по процентах за користування кредитом, 5000,00 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, 4212,00 грн. боргу по комісії за користування кредитом, а також суму 1827,00 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що всупереч існуючим зобов'язанням за договором банківського обслуговування, відповідач-1 не виконав їх належним чином, що є порушенням п. 3.2.1.1.3 Умов та правил надання банківських послуг, яке призвело до обґрунтованого нарахування банком відсотків за користування кредитними коштами за ставкою 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості та комісії за користування лімітом. Крім того, позивач нарахував та заявив вимогу про стягнення з відповідача-1 пені за прострочення строку повернення кредиту у розмірі 15564,77 грн. Однак, беручи до уваги обставини справи, а саме - важкий фінансовий стан, перебування на утриманні відповідача-1 малолітньої дитини, яка потребує лікування, суд зменшив розмір нарахованої пені та стягнув її в розмірі 5000 грн., відмовивши в іншій частині.

ФОП ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що вона не укладала з Банком жодних кредитних договорів, не була повідомлена про умови отримання коштів, відсотки за користування ними, комісійну винагороду та пеню за несвоєчасне повернення коштів, а згідно поданої заяви-анкети від 10.09.2015р. просила відкрити карткові та поточні рахунки, що й було зроблено. Не заперечує проти отримання коштів від Банку та щодо обов'язку повернути їх. Вказує, що суд помилково зробив висновок про укладення договору, наявність правових підстав для стягнення відсотків та комісійної винагороди на користь Банку згідно умов неіснуючого договору. Зазначає, що про укладений нею з відповідачем-2 договір страхування позивачу було відомо і він самостійно сплачував з її рахунку страхові платежі. Вважає, що позивач умисно не сплатив черговий страховий платіж, після чого звернувся з позовом до суду. Просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 23.11.2015р. у справі № 907/743/15 та відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк".

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу стверджує, що відповідач-1, підписавши заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, в порядку діючого законодавства, засвідчила згоду на ведення з Банком документообігу, приєдналась та зобов'язалась виконувати умови і правила надання банківських послуг згідно тарифів Банку. Вважає, що відповідач-1 своїм підписом на заяві засвідчила факт укладення з Банком договору банківського обслуговування та взяла на себе зобов'язання виконувати його умови. Покликається на те, що укладений договір банківського обслуговування за своєю правовою природою є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору, який містить всі істотні умови договору, передбачені вимогами чинного законодавства для кредитних договорів. Звертає увагу на те, що відповідач-1 жодним доказом не спростувала здійснений Банком розрахунок заборгованості. Вказує, що у зв'язку з несплатою чергового платежу, договір страхування від 24.09.2013р. припинив свою дію 23.09.2014р. Дана обставина спростовує твердження скаржника про те, що спірна сума заборгованості повинна погашатись відповідачем-2. Просить залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач-2 не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу, не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника, про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги належно повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 24.02.2016р.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Закарпатської області від 23.11.2015р. у справі № 907/743/15.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2013р. Приватний підприємець ОСОБА_6, яка згодом змінила прізвище на Данова, звернулася до ПАТ КБ "Приватбанк" із заявою про відкриття поточного рахунку та картки із зразком підпису у ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с. 33, т.1 на звороті), за якою відповідач-1 приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 33-45, т.1), Тарифів Банку (а.с. 46-48, т.1), що розмішені в мережі Інтернет на сайті www.pb.ua, які разом із заявою та карткою зі зразком підпису складають договір банківського обслуговування б/н від 10.09.2013р., та взяла на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Згідно заяви від 10.09.2013р. Приватному підприємцю ОСОБА_6 відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 та карткові рахунки НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Приватному підприємцю ОСОБА_6 було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до п.3.2.1.1.16 Умов та правил надання банківських послуг при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк /інтернет клієнт- банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Згідно п. 3.2.1.1.1 Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Відповідно до п.3.2.1.1.3 Умов кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Згідно п.3.2.1.1.8 Умов проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперової або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі").

Пункт 3.2.1.1.6 Умов встановлює, що ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Розділ 3.2.1.4 Умов унормововує порядок розрахунків.

Пунктом 3.2.1.4.1. Умов передбачено, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Відповідно до підпункту 3.2.1.4.1.1 пункту 3.2.1.4.1.Умов розрахунок процентів за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1 -го до 20 -го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулення"), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі, 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Підпунктом 3.2.1.4.1.2 пункту 3.2.1.4.1. Умов визначено, у випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду , в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 (тридцять шість) % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню.

Відповідно до підпункту 3.2.1.4.1.3 пункту 3.2.1.4.1. Умов у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів* з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го* дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 56 (п'ятдесят шість) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання Банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної, заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (підпункт 3.2.1.4.1.4 пункту 3.2.1.4.1.Умов).

Крім того, відповідно до п. 3.2.1.4.4 Умов клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п.3.2.1.1.6., 3.2.1.2.3.2., 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг.

Банк на свій розсуд має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого умовами, змінити умови кредитування - зажадати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі шляхом подання віповідного повідомлення (п.п.а)п.3.2.1.2.3.4.).

Пунктом 3.2.1.5.1 Умов встановлена відповідальність, а саме при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених умовами п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Погашення кредиту, сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту. Погашення винагороди, неустойки здійснюються в гривні (п.3.2.1.4.8 Умов).

Згідно п. 3.2.1.4.9 Умов розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

У відповідності до п. 3.2.1.4.10 Умов зобов'язання, при реалізації банком права на стягнення неустойки, виконуються в такій послідовності: кошти отримані від клієнта, а також від інших уповноважених органів / осіб, для погашення заборгованості, насамперед направляються для відшкодування витрат/ збитків банку згідно з п. п. 3.2.1.2.2.16, 3.2.1.2.3.15, далі для погашення неустойки згідно розділу 5 цього розділу "Умов та правил надання банківських послуг", далі - простроченого винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - відсотків, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості виконується не пізніше дати, зазначеної в п.3.2.1.1.8. При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими. Під реалізацією права банку щодо стягнення неустойки згідно з розділом "Відповідальність Сторін" цим Умов сторони погодили дії банку з розподілу грошей, отриманих від позичальника для погашення заборгованості, відповідно до черговості погашення заборгованості, зазначеної в цьому пункті Умов. При цьому, сторони погодили, що додаткові вимоги до позичальника, з реалізації банком свого права щодо стягнення неустойки, не потрібні.

Позивач взяті на себе зобов'язання виконав, встановивши відповідачу-1 кредитний ліміт, що підтверджується довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів №08.7.0.0.0/16 від 03.07.2015р. (а.с. 49, т.1) та випискою з банку по рахунку НОМЕР_1 - підприємець ОСОБА_7 за період з 01.05.2014р. по 15.04.2015р. (а.с. 52, т.1).

Як видно з матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору позивач надсилав на адресу відповідача-1 претензію вих. №30913МКМ3S01М від 01.12.2014р. з вимогою про погашення заборгованості (а.с. 54, т.1), що підтверджується описом вкладення до цінного листа та списком згрупованих рекомендованих відправлень (а.с. 55-56, т.1).

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом слугувало неналежне виконання відповідачем-1 взятих на себе зобов'язань, неповернення отриманих коштів, внаслідок чого станом на 15.04.2015р. виникла заборгованість в розмірі 80094,72 грн., з яких: 39000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 21317,95 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 15564,77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 4212,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом (а.с.50, 51).

В ході розгляду справи суд встановив, що 24.09.2013р. між ОСОБА_7 (страхувальник) та ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" (страховик) укладено договір страхування відповідальності перед третіми особами № MKM3ZKL-138W4PS, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням ним шкоди, заподіяної вигодонабувачу внаслідок невиконання та/або неналежного виконання зобов'язань за договором кредитного ліміту на поточний рахунок, щодо сплати заборгованості, яка виникла у зв'язку з використанням ним кредитного ліміту, встановленого на поточний рахунок НОМЕР_4 страхувальника, а також комісійної винагороди та відсотків за використання кредитного ліміту (а.с.73, т.1).

Згідно п. 3 договору страхування вигодонабувачем є ПАТ КБ "ПриватБанк".

Пункт 6 договору страхування визначає, що страховим випадком вважається порушення страхувальником п. 3.18 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку НОМЕР_4, відкритому в ПАТ КБ "ПриватБанк", а саме несплата або неповна (часткова) сплата: комісійної винагороди, заборгованості по погашенню кредитного ліміту, відсотків за користування кредитним лімітом, що сталася в результаті вимушеної зупинки господарської діяльності страхувальника внаслідок впливу, зокрема, протиправних дій третіх осіб. Вимушеною зупинкою господарської діяльності страхувальника за цим договором вважається зменшення на 70 і більше відсотків у місяці, що слідує за місяцем, в якому настала подія зазначена в п.п.а) - в) п.6 договору, порівняно із середньомісячним показником грошових оборотів на рахунках страхувальника, що береться за останній звітній квартал до дати настання події, визначеної у цьому пункті договору.

Договір страхування діє 12 місяців з 24.09.2013р. по 23.09.2014р. включно. Цей договір пролонгується на такий же строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників договору не заявить про бажання його припинити (п.7 договору).

Способом оплати страхових платежів є списання страхового платежу згідно з графіком (перший платіж в розмірі 1512,00 грн. сплачується 24.09.2013р.) з розрахункового рахунку страхувальника, на який встановлено кредитний ліміт, з використанням послуги регулярного платежу в ПАТ КБ Приватбанк або готівкою, або безготівково з будь-якого карткового, поточного рахунку страхувальника (п. 10, 12 договору).

Перший страховий платіж було сплачено 24.09.2013р., що підтверджується відповідною випискою з рахунку відповідача (а.с.132, т.1).

При винесенні постанови, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності із статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами статті 633 Цивільного кодексу України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1067 Цивільного кодексу України унормовано, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами встановив, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі підписання сторонами заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразком підпису від 10.09.2013р., згідно якої відповідач-1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів Банку, що розмішені в мережі Інтернет на сайті www.pb.ua, які разом із заявою та карткою зі зразком підпису складають договір банківського обслуговування б/н від 10.09.2013р., та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору.

Колегія суддів вважає, що за правовою природою договір, укладений між сторонами даного спору шляхом приєднання, є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору. Такого ж висновку дійшли колегії суддів Вищого господарського суду України у постановах від 23.07.2014р. у справі №914/4463/14 та від 26.03.2015р. у справі №914/1648/14.

У відповідності із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до Закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно виписки ПАТ КБ «Приватбанк» по рахунку НОМЕР_1 - Підприємця ОСОБА_2 за період з 01.05.2014р. по 15.04.2015р. та розрахунку заборгованості, неспростованого відповідачем-1, заборгованість перед банком за кредитом станом на 15.04.2015р. складає 39000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 7 статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем-1 у повному обсязі своїх зобов'язань перед позивачем.

Отже, відповідач-1 прострочив виконання зобов'язання, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу.

Проаналізувавши вищенаведені приписи Цивільного кодексу України та матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача-1 на користь позивача 39000,00 грн. заборгованості за кредитом.

Законним та обґрунтованим є оскаржуване рішення місцевого господарського суду також і в частині стягнення з відповідача-1 пені в сумі 5000,00 грн., з огляду на таке.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР з наступними змінами та доповненнями передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, який обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Умовами надання банківських послуг встановлено інший порядок нарахування пені, ніж встановлено законом, а саме, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом (п. 3.2.1.5.4 умов).

Позовна давність до вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п. 3.2.1.5.7. Умов).

Відтак, позивачем правомірно нараховано пеню згідно п. п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.4 умов та в межах подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 15564,77 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Прийнявши до уваги обставини справи, важкий фінансовий стан, перебування на утриманні відповідача-1 малолітньої дитини, яка потребує лікування, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про зменшення розміру нарахованої пені та стягнення її в сумі 5000,00 грн.

Крім того, позивач обгрунтовано нарахував згідно Умов та правил надання банківських послуг 21317,95 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 4212,00 грн. боргу по комісії за користування кредитом, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

Суд апеляційної інстанції погоджується з критичною оцінкою суду першої інстанції тверджень відповідача-1 про наявний страховий випадок відповідно до договору страхування відповідальності перед третіми особами № MKM3ZKL-138W4PS від 24.09.2013р., враховуючи відсутність в матеріалах справи належних і допустимих доказів на підтвердження вказаного факту.

Щодо доводів апелянта про те, що кредитний договір не укладався, а була лише подана заява про відкриття поточного рахунку, то вищевказане твердження спростовується власне заявою про відкриття поточного рахунку та картки із зразком підпису у ПАТ КБ "Приватбанк" від 10.09.2013р., якою підтверджено згоду відповідача-1 з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.pb.ua, які разом із цією анкетою (заявою) складають договір банківського обслуговування.

Апелянт стверджує, що суд визнав заяву відповідачки від 10.09.2013 року кредитним договором без уточнення істотних умов, які ставляться до таких договорів Однак, за правовою природою договір, укладений між сторонами даного спору шляхом приєднання, є змішаним договором банківського рахунку та кредитного договору. Крім того, згідно до п.3.2.1.1.16 Умов та правил надання банківських послуг при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк /інтернет клієнт- банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі. Отже, у даному випадку була дотримана письмова форма договору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника згідно вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Закарпатської області від 23.11.2015р. у справі №907/743/15 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Справу повернути до господарського суду Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

Юрченко Я.О.