ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.03.16 Справа № 904/696/16

За позовом публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

до комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради "МІСЬКВОДОКАНАЛ", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про стягнення 200 002,19 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №66-57/юр/д від 21.12.2015

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №01-09/445 від 26.02.2016

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС» (надалі Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «МІСЬКВОДОКАНАЛ» (надалі Відповідач) про стягнення 227 926,14 грн. за договром №07-05/14-244/14 на транспортування госпобутових стоків.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2016 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судових засіданнях 01.03.2016, 17.03.2016 оголошувалась перерва до 17.03.2016, 24.03.2016 відповідно, згідно зі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

17.03.2016 Позивач подав заяву вих. №66-43 від 14.03.2016 про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позовні вимоги були зменшені до 200 002,19 грн.

Заява про уточнення позовних вимог прийнята судом до розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме порушення строків оплати за надані послуги з транспортування госпобутових стоків в період з квітня 2014 року по лютий 2016 року. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав договір №07-05/14-244/14 на транспортування госпобутових стоків від 01.07.2014, акти від 24.04.2015, 22.05.2015, 23.06.2015, 27.07.2015, 27.08.2015, 23.09.2015, 26.10.2015, 31.12.2015, 29.02.2016, рахунки №364 від 24.04.2015, №270 від 22.05.2015, №261 від 23.06.2015, №186 від 27.07.2015, №223 від 27.08.2015, №147 від 23.09.2015, №260 від 26.10.2015, №380 від 31.12.2015, №240 від 27.01.2016, №564 від 29.02.2016.

Позивач керуючись п.п.3.1., 6.4. названого договору, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача заборгованість за надані послуги в сумі 154 909,01 грн., 3% річних в сумі 2 417,47 грн., інфляційні втрати в сумі 3 347,87 грн., пеню в сумі 39 327,84 грн.

Відповідач з позовними вимогами не погодився, 01.03.2016 надав відзив на позовну заяву, в яком посилається на те, що виникнення заборгованості Відповідача перед Позивачем обумовлені обставинами, які не залежать від Відповідача, в звязку з чим Відповідач просить зменшити штрафні санкції на 90%, розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості на один рік рівними частинами.

В судовому засіданні 24.03.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників Позивача, Відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2014 публічне акціонерне товариство «ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС» (Позивач, Виконавець) та комунальне виробниче підприємство Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» (Відповідач, Замовник) уклали договір №07-05/14-244/14 на транспортування госпобутових стоків (надалі Договір) предметом якого є надання послуг Виконавцем для Замовника по транспортуванню госпобутових стоків по мережам Виконавця (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору, Виконавець надає послуги Замовнику по транспортуванню госпобутових стоків з насосної станції по вул. ім. В.В. Щербицького, 13 а, згідно фактичного обсягу стічної води визначеному по приладу «Ергомера-125», що знаходиться на балансі та обслуговується «Виконавцем».

Згідно з п.2.5. Договору, обсяги наданих послуг оформлюються щомісячно, до 20 числа поточного (розрахункового) місяця, актом прийому-передачі виконаних послуг, підписаним та скріпленим печатками обох Сторін.

Пунктами 3.1., 3.2. Договору Сторони встановили, що оплата за надані послуги з транспортування госпобутових стоків по мережам Виконавця здійснюється щомісячно до 30 числа поточного (розрахункового) місяця, на підставі рахунку Виконавця шляхом перерахування грошових коштів на його поточний розрахунковий рахунок. Вартість послуг по транспортуванню стоків становить 6,20 грн./м3 разом з ПДВ.

На виконання умов Договору в період з квітня 2015 року по лютий 2016 року Позивач надав Відповідачу послуги з транспортування госпобутових стоків загальною вартістю 209 550,65 грн., що підтверджується актами від 24.04.2015, 22.05.2015, 23.06.2015, 27.07.2015, 27.08.2015, 23.09.2015, 26.10.2015, 31.12.2015, 29.02.2016, рахунками №364 від 24.04.2015, №270 від 22.05.2015, №261 від 23.06.2015, №186 від 27.07.2015, №223 від 27.08.2015, №147 від 23.09.2015, №260 від 26.10.2015, №380 від 31.12.2015, №240 від 27.01.2016, №564 від 29.02.2016.

Відтак, виходячи з положень п.3.1. Договору, строк оплати за надані послуги з транспортування госпобутових стоків за вказаний період є таким, що настав.

Проте Відповідач оплату наданих Позивачем послуг здійснив частково в сумі 54 641,64 грн. та з порушенням строку, встановленого п.3.1. Договору. Отже сума заборгованості Відповідача перед Позивачем складає 154 909,01 грн., що не заперечується Відповідачем.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, що Відповідачем допущено порушення строків оплати за надані послуги, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 154 909,01 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В звязку з порушенням Відповідачем строків оплати за надані послуг, Позивач нарахував 3% річних в сумі 2 417,47 грн. (за загальний період прострочення з 30.04.2015 по 12.03.2016), інфляційні втрати в сумі 3 347,87 грн. (за загальний період прострочення з травня 2015 року по лютий 2016 року).

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, та не заперечується Відповідачем, що останнім допущено порушення порядку та строків оплати за надані Позивачем послуги, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрати підлягають задоволенню повністю, а саме підлягають стягненню 2 417,47 грн. 3% річних, 3 347,87 грн. інфляційних втрат.

Згідно з п.6.4. Договору, в разі порушення терміну оплати, передбаченого п.3.1. Договору, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,5% від суми боргу за кожен день прострочення.

За розрахунком Позивача розмір пені, розрахований виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ, за загальний період прострочення з 30.04.2015 по 12.03.2016 становить становить 39 327,84 грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснений Позивачем розрахунок пені відповідає обставинам справи та приписам діючого законодавства, тому вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені в сумі 39 327,84 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

В той же час, згідно ч. 3 ст. 551 Господарського процесуального кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до відзиву на позовну заяву, Відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 90% з посиланням на ст.233 Господарського кодексу України, а також на наявність обставин, які свідчать про скрутне матеріальне становище Відповідача та наявність інших обставин, які не залежать від Відповідача (Відповідач позбавлений можливості припинити надання послуг з централізованого водопостачання населенню, яке має заборгованість за спожиті послуги, Відповідач позбавлений можливості стягувати пеню із споживачів (населення), які мають перед ним заборгованість з оплати за спожиті послуги водопостачання і таким чином відшкодувати нараховану Позивачем пеню, наявність заборгованості приватного сектору Баглійського району перед Відповідачем в сумі 183 978,27 грн.).

Розглянувши клопотання Відповідача, суд вважає, що обставини, на які посилається Відповідач заслуговують на увагу та є обґрунтованими, проте з метою дотримання балансу інтересів сторін, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка заявлена до стягнення 39 327,84 грн. на 50% від заявленої суми, що становить 19 663,92 грн.

Що ж до клопотання Відповідача про надання про розстрочки виконання рішення суду строком один рік, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п.6 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

За змістом п.7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-яким конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних осіб та к і юридичних стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи, що обставини, на які посилається Відповідача, на думку суду, не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з огляду на заперечення Позивача, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «МІСЬКВОДОКАНАЛ» (51931, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Широка, буд.16, ) на користь публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС» (51909, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. імені ОСОБА_3, 1, ) 154 909,01 грн. основного боргу, 2 417,47 грн. 3% річних, 3 347,87 грн. інфляційних втрат, 19 663,92 грн. пені, 3 000,03 грн. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.03.2016.

Суддя ОСОБА_4