ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р.Справа № 916/3800/15

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Горбатюку Р.О.

за участю представників сторін :

Від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № б/н від 05.10.2015р.;

Від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю № б/н від 02.07.2015р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/3800/15:

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 15162";

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогруп Сервіс";

про стягнення 2913,64 грн., -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство „Автотранспортне підприємство 15162 (далі Позивач) звернулось до товариства з обмеженою відповідальністю „Біогруп-Сервіс (далі Відповідач ) із позовом про стягнення коштів посилаючись на те, що за договором оренди, укладеним між сторонами у справі 14 жовтня 2014 року відповідач взяв в оренду асфальтобетонне покриття для стоянки автотранспорту площею 195 кв.м. та приміщення в робочому секторі площею 1000 кв.м.

За п. 3.2 договору сума оплати складає 4060 грн. Відповідачеві виставлені рахунки № 572 на суму 2842 грн. та № 590 на суму 71,64 гр. за листопад 2014 року, проте вказані рахунки залишились несплачені. Всього сума боргу відповідача складає 2913 грн. 64 коп.

На заявлену претензію відповідач не відповів.

З підстав ст. ст. 525, 526 ЦК України позивач просить позов задовольнити.

Відповідач з вимогами не згоден, відзив на позов не надав. В засіданнях 25.11.2015 р. та 23.03.2016 р. суду пояснив, що рахунок № 590 від 19.11.2014 р. на сплату компенсації витрат по електроенергії та використання електромереж ним не визнається як борг за вказаним договором, так як у договорі йдеться лише про оренду асфальтобетонного покриття для стоянки автотранспорту та приміщення. Про компенсацію електроенергії у договорі не йдеться.

Під час розгляду справи у засіданні суду 23.03.2016 р. надав копі п/д № 290 від 11.11.2014 р. про сплату за оренду приміщення та асфальтобетонного покриття в сумі 2357,542 грн. за жовтень 2014 р. за рах. № 534 від 31.10.2014 р.

З приведених обставин відповідач просить у позові відмовити.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11 листопада 2015 р. строк вирішення спору за клопотанням позивача продовжено на 15 днів по 01 грудня 2015р.

В засідання суду 21 березня 2016р. за правилами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представників сторін, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як випливає із змісту позову, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача боргу за оренду асфальтобетонного покриття та оренди приміщення за договором оренди.

В обгрунтування своїх вимог позивач надав два рахунки: № 572 від 03.11.2014 р. на суму 2842 грн. - оплата оренди асфальтобетонного покриття та оренди приміщення за листопад 2014 р. та № 590 від 19 листопада 20134 р. на суму 71,64 гр. компенсації витрат по електроенергії та використання електромереж за листопад 2014 року .

Проаналізувавши надані рахунки суд не приймає до уваги рахунок № 590 від 19 листопада 20134 р. на суму 71,64 грн. компенсації витрат по електроенергії та використання електромереж за листопад 2014 року за таких підстав.

За п.1 Договору предметом договору є оренда оренду асфальтобетонного покриття та оренди приміщення. Мови про оплату за електроенергію у договорі не йдеться.

Таким чином, суд вважає, що вказаний рахунок виставлений відповідачеві у межах розгляду даної справи безпідставно.

Рахунок № 572 від 03.11.2014 р. на суму 2842 грн. - оплата оренди асфальтобетонного покриття та оренди приміщення за листопад 2014 р. суд приймає до уваги як доказ наявності боргу у відповідача за вказаним договором.

Доказів сплати саме вказаного рахунку відповідач не надав.

Таким чином, з огляду на вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково в сумі 2842 грн., а в решті вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст.32,33,43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 15162" - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогруп Сервіс" (67400, Одеська область, Роздільнянський район, м. Роздільна, вул. Леніна, буд. 27, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство 15162" (65031, м. Одеса, вул. Промислова, буд. 21, ) заборгованість з оренди асфальтобетонного покриття та оренди приміщення за листопад 2014р. в сумі 2842 (дві тисячі вісімсот сорок дві) грн. та судовий збір у сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 08 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 28 березня 2016 р.

Суддя М.І. Никифорчук