РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2016Справа №910/3057/16

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

До Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк»

Про стягнення 137 582,60 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт

від відповідача Юра М.А., довіреність № 60 від 23.03.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі -позивач) подала на розгляд господарського суду міста Києва позов до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (далі - відповідач) про стягнення 137 582,60 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору банківського вкладу № 16-11/15 від 16.11.2015р.

Ухвалою суду від 24.02.2016р. порушено провадження у справі № 910/3057/16 та призначено розгляд на 25.03.2016 р.

14.01.2016р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

15.01.2016 представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Суд відклав судовий розгляд справи на 08.02.2016р., у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

25.03.2016р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

25.03.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві.

Суд вирішив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2015 року в м. Кременчуці Полтавської області між позивачем та відповідачем в особі Кременчуцького відділення ПАТ «Укрінбанк» було укладено договір банківського вкладу «Мобільні гроші» № 16-11/15, згідно п. 1.1. вказаного договору поизвачем на депозитний рахунок було перераховано грошові кошти в сумі 120 000,00 грн.

Згідно п.1.2. Договору визначено, що банк нараховує та виплачує позивачу проценти на фактичну суму депозитного вкладу 25 % річних.

Відповідно до п.2.4. договору, виплата нарахованих процентів вкладнику здійснюється щомісячно в перший операційний день місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено нарахування процентів, шляхом перерахування нарахованих процентів на поточний рахунок вкладника, зазначений у розділі 13 цього договору.

Строк дії договору встановлений п.3.1., на підставі якого вкладник передає банку депозитний вклад на строк з 16 листопада 2015 р. по 14 лютого 2016 р. (далі - «Строк зберігання»). Днем повернення Депозитного вкладу вважається 14 лютого 2016 р.

Пунктом 3.2. договору встановлено, що в день повернення депозитного вкладу, зазначений в п.3.1. договору, банк перераховує суму вкладу та проценти, нараховані за останній період нарахування процентів, на поточний рахунок вкладника за реквізитами, вказаними у розділі 13 договору, а саме: № НОМЕР_1 в ПАТ «Укрінбанк» , МФО 30142.

Під час дії договору, відповідачем по справі по депозитному вкладу було нараховано і виплачено позивачу проценти за період з 16 по 30 листопада 2015 р. в сумі 903,28 грн.

Станом на час подання позову до суду, сума депозитного вкладу по договору № 16-11/15 та відсотки за користування коштами за період з 01 грудня 2015 року відповідачем не виплачені і не перераховані на належний позивачу розрахунковий рахунок.

Пунктом 9.2. Договору встановлено, що за несвоєчасне виконання своїх зобов'язань за договором винна сторона сплачує потерпілій пеню за кожен день затримки перерахування коштів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Станом на час розгляду позову, відповідач не розрахувався з позивачем у повному обсязі, внаслідок чого останній має перед позивачем борг у розмірі 127 582,60 грн., з яких: 120 000,00 грн. - заборгованість по депозитному вкладу, 6657,54 грн. - відсотків за користування депозитом, 925,06 грн. - пені, які позивач просив суд стягнути з відповідача за поданим, на розгляд суду, позовом, крім того позивач просив суд стягнути з відповідача 10 000,00 грн. - моральної шкоди та 2063,75 грн. - судових витрат.

Суд заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 22 березня 2016 р. № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРІНБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 22 березня 2016 р. № 385, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРІНБАНК» (далі - ПАТ «УКРІНБАНК») з 23 березня 2016 року до 22 березня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «УКРІНБАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білу Ірину Володимирівну на два роки з 23 березня 2016 року до 22 березня 2018 року включно.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Таким чином, на час розгляду в суді даного спору у відповідача розпочато ліквідаційну процедуру.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені) інших фінансових (економічних санкцій); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог ; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Частинами 1, 2, 4 та 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Фонд у семиденний строк, з дня початку процедури ліквідації банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Таким чином, враховуючи прийняте рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА „Український інноваційний банк", задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 127 582,60 грн., за договором банківського вкладу № 16-11/15 від 16.11.2015р. не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 10 000,00 грн. - моральної шкоди, то така вимога також не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 4. Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного суду України від 25.05.2001 №5 та від 27.02.2009 №1 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Натомість, в позовній заяві містяться, не підтверджена відповідними письмовими доказами, вимога про сплату моральної шкоди, крім того без відповідного обґрунтування її дійсної наявності та розміру, позивачем також не надано жодних пояснень та розрахунків щодо того, з якого саме розрахунку позивач виходив визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд міста Києва дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 30.03.2016р. )

Суддя В.І.Мельник