ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"23" березня 2016 р. Справа № 903/96/16

за позовом товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екотехнології", м. Луцьк

про розірвання договору фінансового лізингу №000117 від 24.10.2013р. та вилучення предмета лізингу,

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання Хомич О.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. б/н від 04.01.2016р.),

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. №7 від 07.03.2016р.)

Суть спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" в позовній заяві №273 від 17.02.2016р. просить розірвати договір фінансового лізингу № 000117 від 24 жовтня 2013 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" та товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Екотехнології»; вилучити у товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Екотехнології» предмет лізингу - трактор: МТЗ-82.1.26 (номер кузова: 015182, номер двигуна: 812885, державний реєстраційний номер: 60374 АА, 2013 року випуску) і документи та приналежності: свідоцтво про реєстрацію машини серії ЕА № 068767 від 22.11.2013 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (у кількості 2-ох штук), комплект ключів, сервісну книжку, паспорт на трактор, та передати товариству з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон".

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив умови договору фінансового лізингу №000117 від 24.10.2013р. та додатків до нього щодо сплати щомісячних платежів.

Ухвалою господарського суду від 24.02.2016р. було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 10.03.2016р., зобов'язано позивача подати суду довідку органу Державної казначейської служби про зарахування судового збору в розмірі 3658 грн. до державного бюджету, сплаченого платіжним дорученням №3471 від 02.02.2016р; зобов'язано відповідача подати суду обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження; довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Представник позивача в судовому засіданні 10.03.2016р. позовні вимоги підтримав

Відповідач у запереченнях б/н від 10.03.2016р., представник відповідача в судовому засіданні 10.03.2016р. позову не визнають, просять у його задоволенні відмовити, посилаючись на таке:

- договір фінансового лізингу № 000117 на даний час є договором купівлі - продажу з розстрочкою платежу.

Між ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» та ТзОВ "Торговий дім "Екотехнології" було укладено договір фінансового лізингу № 000117 з додатками № 1,2,3 які є невід'ємними частинами договору.

Предметом даного договору є трактор - МТЗ-82.1.26 вартістю 152000 грн.

Розділом 8 договору додаток №1 визначає графік сплати відповідачем першого лізингового платежу, до якого входять аванс ціни предмета лізингу, комісійна винагорода за організаційні заходи та комісійна винагорода за передачу предмета лізингу.

Додаток № 2 до договору визначає графік сплати відповідачем другого лізингового платежу, до якого входять відшкодування частини вартості предмета лізингу, сплата відсоткової ставки за користування предметом лізингу, сплата комісії за супроводження договору.

Таким чином, при укладенні договору сторонами було погоджено сплату вартості предмета лізингу та плату за користування предметом лізингу.

10 грудня 2013 р. позивач та відповідач уклали додаткову угоду № 1 до договору, надалі - додаткова угода (додаток № 1). Відповідно до п.п. 1, 2 додаткової угоди (додатки №№ 1, 2) до договору припиняють свою дію та починають діяти додатки №№ 4, 5. Так, додаток № 4 визначає графік сплати першого лізингового платежу, а додаток № 5 - графік сплати другого лізингового платежу.

Проте, додаток № 5 не був узгоджений сторонами. Таким чином, після підписання додаткової угоди відповідач зобов'язаний сплатити лише несплачену частину вартості предмета лізингу, без будь-яких лізингових платежів.

Договір можна вважати договором лізингу, якщо він містить елементи договору купівлі - продажу та договору оренди, а саме плату за користування предметом лізингу. Якщо ж такі платежі відсутні - відповідний договір не можна вважати договором лізингу.

Договір фінансового лізингу № 000117 не містить платежів за користування предметом лізингу. Підписавши додаткову угоду та не підписавши додаток № 5 до договору, позивач та відповідач змінили правову природу укладеного договору, який на даний час за своєю суттю являється договором купівлі - продажу з розстрочкою платежу.

У постанові ВСУ від 06.06.2012 р. у справі № 6-46цс12 суд звернув увагу на те, що важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Зважаючи на викладене, до відносин позивача та ТзОВ "Торговий дім "Екотехнології" не можуть бути застосовані норми законодавства, які регулюють відносини лізингу, зокрема і норми, що передбачають право лізингодавця вимагати розірвання договору лізингу та повернення предмета лізингу.

Вимогу про розірвання договору ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» мотивує порушенням відповідачем сплати щомісячних платежів з посиланням на ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Разом з цим, єдиною обставиною для розірвання договору позивач вказує несвоєчасну сплату відповідачем щомісячних платежів. ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» не вказано та не доведено, яка шкода (якщо така була) була завдана останньому у зв'язку з порушенням ТзОВ «ТД «Екотехнології» строків сплати щомісячних платежів. Окрім того, позивачем не зазначено та не доведено, які збитки він поніс через несвоєчасну оплату відповідачем частини вартості трактора МТЗ-82.1.26. Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» не доведені обставини, які дають підстави розірвати договір.

Відповідачем за договором до передачі предмета лізингу та підписання додаткової угоди було сплачено перший лізинговий платіж наступними сумами: 21.11.2013p. - 42 600 грн.; 13.11.2013p. - 85200 грн.

Вказані суми сплачені на погашення комісії за організацію договору та аванс ціни предмета лізингу.

14.11.2013 р. - 6 390 грн. як комісія за передачу предмета лізингу.

Загальна сума сплачених коштів -136 857, 13 грн., з яких повернено позивачем 32330 грн.

Відповідно до графіку сплати першого лізингового платежу (додаток № 1), відповідач мав сплатити 15 200 грн. (10 % ціни предмету лізингу) комісії за організацію, 4560 грн. як комісії за передачу предмета лізингу та 76 000 грн. авансу ціни предмета лізингу, а разом - 95 760 грн.

Зважаючи на необхідні до сплати суми, сплачені відповідачем та повернені позивачем кошти, при сплаті першого лізингового платежу, відповідач надмірно сплатив 6 100 грн., які мають бути враховані в сплату наступних лізингових платежів, на чому наголошував відповідач при розгляді справи за позовом ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» до ТзОВ «ТД «Екотехнології» про стягнення заборгованості та повернення предмету лізингу, за результатами якої господарським судом Волинської області було прийнято рішення 24.11.2015p.

Проте, відповідно до рішення господарського суду Волинської області доводи відповідача щодо надмірної сплати суми 6100 грн. по першому лізинговому платежу, яка має бути зарахована в сплату наступних платежів, не беруться судом до уваги, оскільки на момент вирішення спору відсутні будь-які письмові звернення зі сторони відповідача до позивача про зарахування даної суми в рахунок другого лізингового платежу.

Зважаючи на рішення господарського суду Волинської області, ТзОВ «ТД «Екотехнології» 22.02.2016 року надіслало на адресу ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» відповідну заяву про зарахування надмірно сплачених та не повернених коштів в рахунок наступних платежів.

14 669, 17 грн., які відповідач має сплатити за рішенням господарського суду Волинської області, будуть сплачені відразу після отримання відповідної постанови виконавчої служби, адже рішення господарського суду Волинської області оскаржувалося ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» в апеляційному порядку.

У зв'язку з необхідністю витребування додаткових пояснень та доказів ухвалою суду від 10.03.2016р. розгляд справи було відкладено на 23.03.2016р., зобов'язано позивача подати суду письмові пояснення по справі з врахуванням заперечень відповідача на позов, викладених у письмових запереченнях б/н від 10.03.2016р.

23.03.2016р. через канцелярію суду та електронною поштою від позивача надійшли письмові пояснення по справі з врахуванням заперечень відповідача на позов № 401 від 22.03.2016р., в яких позивач посилається на таке:

- твердження відповідача про те, що договір є договором купівлі-продажу з розстрочкою платежу є безпідставними, оскільки, відповідно до ч. 2 статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до п. 8.2.1 договору перший лізинговий платіж складається із: а) комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору, яка розраховується як: комісія за організацію, яка визначена у додатку №1 до даного договору; б) авансу ціни предмета лізингу, який розраховується як: авансовий платіж, який визначений у додатку №1 до даного договору; в) комісійної винагороди лізингодавця за передачу предмета лізингу, як платіж, що покриває витрати лізингодавця, пов'язані з організацією передачі предмета лізингу на користь лізингоотримувача. Розмір комісійної винагороди лізингодавця за передачу предмета лізингу визначений в додатку № 1 до даного договору.

Отже, спірний договір є договором фінансового лізингу і ніяким іншим договором;

- в період з підписання акту приймання-передачі предмету лізингу, а саме з 26.12.2013 року по 26.10.2015 року відповідачем порушено умови договору (п. 8.5) та ст. 762 ЦК України - не сплачено 11 лізингових платежів.

Цей факт знайшов відображення в рішенні господарського суду Волинської області від 24.11.2015 року по справі № 903/1047/15.

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

23.03.2016р. представник позивача звернувся до суду з клопотанням №402 від 22.03.2016р. про приєднання до матеріалів справи копії довідки управління державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області від 12.03.2016 року № 02-17/553, копії постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 року по справі 903/1047/15, яке судом задоволено.

В судовому засіданні 23.03.2016р. представник відповідача позовні вимоги заперечила з підстав, викладених у запереченнях б/н від 10.03.2016р.

У зв'язку з необхідністю витребування додаткових пояснень та доказів розгляд справи слід відкласти.

Керуючись п.3 ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в:

1. Розгляд справи відкласти на 06.04.2016р. на 11 год. 30 хв.

2. Зобовязати позивача до 04.04.2016р. подати суду:

2.1. Письмові пояснення про те, які саме істотні порушення виконання умов договору фінансового лізингу №000117 від 24.10.2013р. було допущено відповідачем в розумінні ст. 651 Цивільного кодексу України.

2.2. Розрахунок платежів, в якому зазначити суми платежів, належних до сплати, і суми, які фактично були сплачені відповідачем.

Сторонам надіслати ухвалу суду рекомендованим листом.

Суддя І. О. Якушева