ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. Справа № 925/208/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НОВІ ПРОДУКТИ», м. Київ, площа Спортивна, 3

до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОБУД», Черкаська область, м. Умань, провул. Богуна, 27

про стягнення 383 174,50 грн. штрафних санкцій,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

відповідача: ОСОБА_2 директор за посадою,

ОСОБА_3 за довіреністю.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до відповідача про стягнення штрафних санкцій в сумі 383174,50 грн. за порушення договірних зобовязань по проектуванню та монтажу котельного обладнання на промисловому обєкті позивача у м. Жашків Черкаської області.

Предмет спору визначений позивачем як стягнення штрафу за прострочення виконання проектних робіт на 199 днів.

Представники відповідача вимоги заперечили та вказали, що прострочення виконання - не було. Навпаки, позивач умисно ухилявся від підписання актів виконаних робіт та вимагав виконання робіт, не обумовлених договором. Позивачем не проведено повний розрахунок за виконані роботи і ця ситуація використовується позивачем як спосіб тиску на відповідача по вимогах оплати виконаних на замовлення позивача та не передбачених договором робіт. Надано письмовий відзив на позов. Примірник відзиву вручено представнику позивача.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін:

20.10.2014р. між позивачем ТОВ «Нові продукти» та відповідачем ТОВ «Екобуд» було укладено договір підряду №20/10/14-1, за умовами якого відповідач на замовлення позивача зобовязався виконати роботи по проектуванню котельні та монтажу котельного обладнання на промисловому обєкті позивача по вул. Перемоги, 10 у м. Жашків.

Замовник (позивач) зобовязався прийняти та оплатити виконані роботи.

Вартість проектних робіт визначена договором та складає 87000 грн. (з ПДВ), вартість монтажних робіт складає 385100 грн. (з ПДВ). Спору по обєму, переліку, вартості робіт - немає.

Згідно договору вартість матеріалів для монтажних робіт входить у загальну ціну договору.

Позивачем проведено наступні оплати:

- 04.11.2014р. 188840 грн. (з ПДВ) 40% вартості робіт І етап;

- 23.12.2014р. 80000 грн. (з ПДВ),

- 04.02.2015р. 108840 грн. (з ПДВ) 20% вартості робіт ІІ етап;

- 08.06.2015р. 60000 грн. (з ПДВ);

- 09.09.2015р. 34420 грн. (з ПДВ) остаточна сума.

За твердженням представника позивача, кінцевий строк виконання проектних робіт до 04.12.2014р. протягом 30 робочих днів з моменту проведення оплати (п. 5.2.1 договору). натомість акт приймання виконаних проектних робіт підписано тільки 30.06.2015р., що становить 199 днів прострочення.

Згідно умов договору монтажні роботи мають бути виконані відповідачем повністю протягом 14 днів з моменту отримання позитивного висновку експертно технічного центру по проекту.

Позитивний висновок ЕТЦ затверджено 26.01.2015р. і за твердженням позивача роботи мали бути виконані відповідачем до 13.02.2015р. Натомість акт приймання робіт підписано з відповідачем лише 30.06.2015р., прострочення строку закінчення виконання монтажних робіт становить 136 днів.

В той же час позивач просить стягнути штраф за кожен день прострочення 199 днів за порушення строку монтажу котельного обладнання на обєкті позивача.

Позивач не подавав заяв про зміну предмет спору, підстави спору до початку судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача заявив про допущену помилку в написанні позовної заяви та просив суд відкласти розгляд справи для уточнення вимог. Письмових заяв про виправлення описок чи помилок - від позивача не надходило. Клопотання представника позивача було відхилено судом з мотивів невідповідності його правам сторони по ст. 22 ГПК України.

Представники відповідача подали документи листування з позивачем, в тому числі і стосовно ухилення позивача від своєчасного підписання з відповідачем актів виконаних робіт, а також дефектні акти, докази належного виконання робіт ще до отримання позивачем дозволу Інспекції ДАБК на початок виконання робіт.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має грунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони спірних правовідносин є самостійними юридичними особами з присвоєнням ідентифікаційного коду, є учасниками господарських відносин на будівельному ринку в Україні, є субєктами господарювання у розумінні ст.ст. 2, 55 Господарського кодексу України (далі вживається скорочено ГК України).

За визначенням позивача, предметом спору у справі є: стягнення санкцій за договором підряду.

Підстава спору визначена позивачем як прострочення виконання відповідачем проектних робіт по розробці та монтажу котельного обладнання на промисловому обєкті позивача. В той же час вимагає стягнення штрафу за порушення строків виконання монтажних робіт котельного обладнання.

В ході розгляду справи позивач не змінював предмет чи підставу спору, вимоги не доповнював та не уточняв.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні господарські відносини на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору. Суд враховує чинність договору підряду № 20/10/14-1 № від 20.10.2014р. та презумпцію правомірності правочину.

Представники відповідача спростовують доводи позивача та вказують, що проектні роботи виконані вчасно, належним чином, що підтверджено позитивним висновком від 26.01.2015р. спеціалістів Черкаського експертно-технічного центру Держгірпромнагляду щодо погодження проектної документації № 71.01.04.0006.15, що відповідає вимогам п. 2.5 договору.

Згідно п. 2.7. Договору, монтажні роботи мають бути виконані Підрядником в повному обсязі протягом 14 робочих днів з моменту отримання Замовником (позивачем) позитивного висновку від ЕТЦ щодо погодження проекту.

Згідно ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.2 Порядку виконання будівельних робіт (затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 р. №466) виконання будівельних робіт без Дозволу, а також робіт, не зазначених у дозволі на будівництво, вважається самовільним і тягне за собою відповідальність згідно законодавства України.

Будівельні роботи можуть виконуватися тільки після видачі Замовнику Інспекцією ДАБК Дозволу на виконання будівельних робіт, на підставі письмової декларації від Замовника (позивача), яке надсилається ним до Інспекції ДАБК.

Замовник (позивач) зареєстрував Декларацію про початок виконання будівельних робіт в Інспекції ДАБК 16.04.2015р., отримавши Дозвіл на виконання будівельних робіт, який є юридичним документом, що засвідчує право Замовника (забудовника) і Генпідрядника на виконання будівельних робіт.

Суд враховує, що Замовник (позивач) 26.01.2015р. отримав позитивний висновок від ЕТЦ щодо погодження проекту, але тільки 16.04.2015р. Замовник (позивач) зареєстрував Декларацію та отримав Дозвіл на виконання будівельних робіт.

Перебіг строку виконання робіт має відраховуватися з 17.04.2015р., строк виконання яких становить 14 робочих днів згідно договору, тобто до 12.05.2015р. (з урахуванням вихідних та святкових днів).

Представники відповідача аргументовано доводять, що відповідальність відповідача згідно п. 9.2., п 9.2.1. Договору (за несвоєчасне виконання робіт) не настала, а тому позивач безпідставно пред'явив вказані вимоги, оскільки ще 12.01.2015р., всупереч відсутності у Замовника (позивача) Дозволу на початок робіт, на письмові вимоги з боку позивача про негайне виконання монтажних робіт котельного обладнання, Підрядником (відповідачем) було повністю здійснено всі монтажні роботи по влаштуванню котельного обладнання (типу КВ-1,5- БТ в складі енергетичного комплексу «Стожари» СС-1500), на території Замовника (позивача), згідно Договору.

12.01.2015р. всі монтажні роботи Підрядником (відповідачем) було виконано в повному обсязі.

14.01.2015р. у присутності Замовника (позивача), підрядника (відповідача) та представника постачальника котельного обладнання, було здійснено запуск системи котельного обладнання, про що складено та підписано Акт виконання налагоджувальних робіт енергетичного комплексу від 14.01.2015р. Роботи по пуско-наладці енергетичного комплексу СС-1500 виконані повністю і відповідають вимогам Замовника (позивача), претензій до виконаних робіт немає. Котельня експлуатується другий рік.

28.01.2015р., після проведення замовником виробничої наради, за вих. №4 Замовник (позивач) надіслав відповідачу лист, що в котельні, де розміщений енергетичний комплекс «Стожари» СС-1500, ще не закінченні роботи по встановленню циклону, жалюзійних решіток, та не замінено витяжний вентилятор (димосос) на більш потужній.

Зазначені в листі роботи є додатковими, таке переобладнання потягло за собою заміну існуючої та вже встановленої комплектності матеріалу, а саме: циклон, жалюзійні решітки та димосос, які були придбані за рахунок коштів Підрядника (відповідача), що спричинило додаткові витрати на придбання матеріалу та на його встановлення, які були понесені Підрядником (відповідачем).

17.03.2015р. за вих. №15 Замовником (позивачем) повторно направлено відповідачу вимогу про усунення протягом 2-х днів недоліків у роботах, які були виявленні комісією Замовника (позивача) під час приймання виконаних Підрядником (відповідачем) монтажних робіт, з проханням надіслати представника Підрядника (відповідача) для складання відповідного Акту.

23.03.2015р. Підрядником (відповідачем) були усунуті недоліки та здійснені всі вищевказані вимоги.

25.03.2015р. комісією в складі представників Замовника (позивача) та Підрядника (відповідача) були прийняті роботи, про що складено та підписано Акт щодо усунення недоліків у виконаних роботах по монтажу котельного обладнання, які були повністю усунуті Підрядником у присутності представників Замовника.

Представники відповідача вказують, що ними електронною поштою було направлено на адресу Замовника (позивача) Акт прийому - передачі виконаних робіт, з кошторисною документацією на монтажні роботи на загальну суму 433898,83грн.

Оскільки договірна вартість монтажних робіт, що складала 385100,00 грн. (п.5.1. Договору), в яку входить і вартість матеріалів (п. 1.5. Договору), була фактично збільшена за рахунок придбання та монтажу додаткового обладнання, які поніс Підрядник (відповідач), Замовник (позивач) зобов'язався їх відшкодувати під час 3-го етапу перерахування коштів Підряднику, для чого сторони мали підписати Додаткову угоду до договору підряду №20/10/14-1 від 20.10.2014р. (проект Додаткової угоди розроблений Замовником (позивачем), але ним не підписаний.

05.05.2015р. відповідач повторно надіслав позивачу вже поштовим відправленням повідомлення про надання на підпис Актів прийому-передачі виконаних робіт - два екземпляри на 18 аркушах на суму 433898,83 грн.

Відповідно до п.7.4. та 7.5. Договору Замовник (позивач) протягом 5-ти робочих днів зобов'язаний направити Підряднику (відповідачу) підписаний Акт прийому-передачі виконаних робіт, або вмотивовану відмову від приймання цих робіт.

Такої відмови не було, але Замовник (позивач) попросив розділити вищевказаний Акт прийому-передачі виконаних робіт на два акти, а саме:

1-й Акт прийому-передачі виконаних монтажних робіт на суму 385100,00 грн., а 2-й Акт прийому-передачі виконаних монтажних робіт на виконані додаткові монтажні роботи, з вартістю додаткових матеріалів - в розмірі 48798,83 грн.

Тільки 01.09.2015р. Замовник (позивач) підписав Акт прийому-передачі виконаних монтажних робіт - на суму визнану в розмірі 385100,00 грн. - п. 5.1. Договору.

Заборгованість позивача перед відповідачем за вищевказані роботи становить 48798,83 грн., які позивач відмовляється оплатити.

Відповідач спростовує твердження позивача про прострочення виконання зобов'язань по договору в період з 13.02.2015р. по 31.08.2015р., за що підрядник (відповідач) зобов'язаний сплатити штраф на користь Замовника (позивача) в розмірі 383174,50 грн., що суперечить фактичним обставинам справи, існуючим документам:

- юридичне право виконання будівельних робіт по монтажу котельного обладнання у сторін наступило 17.04.2015р. (Дозвіл на виконання будівельних робіт);

- 12.05.2015р. день закінчення монтажних робіт (14 робочих днів). Вже 05.05.2015р. Підрядник (відповідач) надіслав Замовнику (позивачу) на підпис Акт прийому-передачі виконаних робіт.

- лише 10.09.2015р. Замовник (позивач) підписав Акт прийому-передачі виконаних монтажних робіт.

Позивачем в належний спосіб, в розумінні приписів ст.ст. 33, 34 ГПК України не спростовані доводи та заперечення відповідача. В діях позивача містяться ознаки прострочення кредитора, за які не може відповідати виконавець робіт (відповідач).

Крім того, суд зазначає, що згідно правової природи штрафу (як різновид неустойки відповідно приписів ст.ст. 546, 549 п. 2) останній є лише разовим стягненням за допущене порушення умов договору. Нарахування штрафу за кожен день прострочення не відповідає вимогам закону та не може бути застосоване до спірних правовідносин.

Позивач також не довів, яке його право порушено.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Позивач не довів свої вимоги належними доказами в розумінні положень ст.ст. 33, 34 ГПК України. Позивачем при зверненні до суду із цим позовом використано неналежний, в розумінні вимог ст. 16 ЦК України, спосіб захисту його права.

Відповідач спростував вимоги позивача в належний спосіб.

В задоволенні позову належить відмовити повністю.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на позивача та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 24.03.2016р.

Суддя Г.М. Скиба