РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016Справа №910/27771/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Пауер"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у справі на стороні відповідача Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС

України в м. Києві

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у справі на стороні відповідача Фізична особа-підприємець ОСОБА_4

про стягнення 301 258,49 грн.

та за зустрічним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Пауер"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 397 658,66 грн.

Головуючий суддя Головатюк Л.Д.

Суддя Лиськов М.О.

Суддя Ярмак О.М.

Представники сторін:

Від позивача за первісним

позовом ОСОБА_5.(дов. від 04.07.2015)

ОСОБА_6.(дов. від 04.07.2015)

Від відповідача за первісним

позовом: ОСОБА_7.(дов. від 12.11.2015)

Від третьої особи-1: не з'явився

Від третьої особи-2: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 30.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушення умов договору на надання транспортних послуг № 3215-1 від 03.02.2015 та повернення коштів сплачених штрафів у загальному розмірі 301 258,49 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2015 порушено провадження у справі № 910/27771/15 та призначено до розгляду на 17.11.2015.

16.11.2015 через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Пауер" надійшла зустрічна позовна заява, відповідно до якої останній просить стягнути на його користь 397 658, 66 грн. за порушення умов договору на надання транспортних послуг № 3215-1 від 03.02.2015.

В судовому засіданні 17.11.2015 судом в порядку ст. 77 ГПК України оголошено перерву в судовому засіданні до 19.11.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 зустрічна позовна заява відповідача за первісним позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Пауер" прийнята до спільного розгляду з первісним позовом, залучено до участі у справі № 910/27771/15 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в м. Києві, розгляд справи відкладено на 17.12.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2015 розгляд справи відкладено на 14.01.2016 у відповідності до ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 14.01.2016 суд дійшов висновку про необхідність здійснення розгляду справи колегіально у складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 14.01.2016 для розгляду справи № 910/27771/15 визначено наступний колегіальний склад суду: Головатюк Л. Д. головуючий суддя, та судді Ярмак О. М. та Цюкало Ю. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 справа № 910/27771/15 була прийнята до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Головатюк Л. Д., судді Ярмак О. М. та Цюкало Ю. В., розгляд справи призначено на 08.02.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом залучено Фізичну особу - підприємця ОСОБА_4, розгляд справи відкладено на 23.02.2016.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.02.2016, яка була проведена з підстав перебування судді Цюкало Ю. В. у відпустці, визначено такий склад колегії суддів для розгляду справи № 910/27771/15: головуючий суддя Головатюк Л. Д., судді Лиськов М. О. та Ярмак О. М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 справу прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Головатюк Л. Д., судді Лиськов М. О. та Ярмак О. М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2016 розгляд справи відкладено на 16.03.2016, у зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 розгляд справи відкладено на 30.03.3016.

В судове засідання 30.03.2016 треті особи - 1, 2 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представники сторін з судове засідання 30.03.2016 з'явилися, надали суду усні пояснення по суті справи в яких позивач за первісним позовом свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та заперечив проти задоволення зустрічних позовних вимог; позивач за зустрічним позовом свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та заперечив проти задоволення первісних позовних вимог.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання позивача за первісним позовом про проведення експертизи у справі, суд відмовив в його задоволенні, оскільки в матеріалах справи наявні інші докази, із яких суд може встановити вагу зафрахтованого транспортного засобу.

Первісні позовні вимоги мотивовані тим, що на позивача за первісним позовом були безпідставно покладені оплачені ним штрафи за перевищення вагових параметрів автопоїзда та витрати на оформлення дозволу на транспортування надміру важкого та габаритного предмета територією Словаччини вагою 71 тонна при виконанні сторонами договору на надання транспортних послуг з перевезення вантажів по Україні та в міжнародному автомобільному сполученні № 3215-1 від 03.02.2015, та порушенням відповідачем за первісним позовом умов договору на надання транспортних послуг з перевезення вантажів по Україні та в міжнародному автомобільному сполученні № 3215-1 від 03.02.2015, в частині строків перевезення.

Відповідач за первісним позовом проти його задоволення заперечує, з підстав недоведеності позивачем за первісним позовом невідповідності ваги транспортних засобів реєстраційним документам та недоведеності порушень умов договору з боку відповідача за первісним позовом та наявності саме вини відповідача за первісним позовом в порушенні умов договору.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані порушенням з боку відповідача за зустрічним позовом його зобов'язань за договором на надання транспортних послуг з перевезення вантажів по Україні та в міжнародному автомобільному сполученні № 3215-1 від 03.02.2015, в частині своєчасною оплати послуг з перевезення вантажу.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 30.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спарк Пауер", як виконавцем та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, як замовником будо укладено договір на надання транспортних послуг з перевезення вантажів по Україні та в міжнародному автомобільному сполученні № 3215-1 від 03.02.2015 (далі за текстом - договір), предметом якого є порядок взаємовідносин, що виникають між змовником і виконавцем при плануванні, здійсненні та оплаті транспортних послуг при перевезенні вантажів в міжнародному автомобільному сполученні, а також по території України.

Відповідно до п. 2.2. договору відносини замовника та виконавця ґрунтуються на положеннях Конвенції про договір міжнародної автомобільного перевезення вантажів та Протоколу до Конвенції від 05.07.1978, Митної конвенції про міжнародні перевезення з використанням книжки МДП.

На кожну окрему загрузку оформлюється транспортна заявка, яка містить опис умов та особливостей конкретного перевезення та є додатком до договору (п. 2.3. договору).

Згідно з п. 2.4. договору підтвердженням факту надання послуг є оригінал товарно - транспортної накладної обумовленого зразка (СМR) з відмітками вантажовідправника, перевізника, отримувача вантажу та митних органів.

Відповідно до положень п.3.1. договору заявка має містити: точні адреси місць завантаження та розвантаження вантажу; дату та час подачі автомобіля для завантаження; вагу та вид вантажу; адреси відправника та отримувача вантажу із зазначенням контактних телефонів; адреси проведення митних формальностей при завантаженні та розвантаженні вантажу; сума фрахту, форма та строки оплати за перевезення; інші особливості перевезення конкретного вантажу.

В пунктах 4.2.2. та 4.2.3. договору сторони визначили такі зобов'язання виконавця:

- Виконавець зобов'язаний подавати для завантаження необхідний тип рухомого складу в технічно справному стані, забезпечений всіма необхідними для виконання перевезення документами. Виконавець зобов'язаний письмово проінформувати замовника про всі особливості зафрахтованого транспортного засобу, якщо такі є. Подача автомобіля, непридатного для виконання перевезення або незабезпеченого необхідним комплектом документів, прирівнюється до зриву завантаження.

- Виконавець зобов'язаний проінформувати замовника про споряджену масу транспортного засобу та контролювати вагу та розподілення по осях автопоїзда вантажу. При перевищенні вагових параметрів автопоїзда виконавець зобов'язаний сповістити про це замовнику та узгодити форму сплати можливих штрафів.

Згідно з п. 5.2. договору підставою для оплати фрахту замовником є оригінал рахунку - фактури виконавця в одному екземплярі, оригінал СМR - накладної, ТТН - накладної з відміткою вантажоотримувача.

В розділі 6 договору сторони погодили відповідальність сторін. Так, за поручення строків нормативного простою транспортного засобу замовник сплачує виконавцю неустойку в розмірі 100 EURO за кожну почату добу простою, якщо інше не обумовлено в заявці на конкретне перевезення (п. 6.5. договору). За несвоєчасну оплату наданих послуг замовник сплачує виконавцю штраф в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від погодженої суми фрахту за кожний день прострочки (п. 6.7. договору). Штраф за перевищення вагових параметрів сплачується замовником при умові виконання вимог п. 4.2.3. договору та надання оригіналів підтверджуючих документів спільно з СМR накладною (п. 6.8. договору). За прострочку доставки з вини виконавця, виконавець сплачує замовнику штраф в розмірі 10 % від вартості перевезення (п. 6.9. договору). Виконавець сплачує замовнику штраф в розмірі 100 євро за кожну почату добу за затримку вантажу митною службою при проходженні переходу кордону з вини виконавця, включаючи вихідні і святкові дні країни прибування, а також відшкодовує всі збитки, пов'язані з цим, якщо інше не обумовлено в заявці (п. 6.10 договору).

11 березня 2015 сторонами договору була оформлена контракт - заявка на транспортування вантажу автомобільним транспортом по маршруту: с. Ярошивка, Фастовський район, Київська область (Україна) - ул. Малинська, 20 г, Київ (Україна) - 903 01 Senec, Slovakia - 91904, Losonec, Slovakia, за наступними умовами:

Дані транспортного засобу: МАН НОМЕР_2.

Дата завантаження: 20.03.2015

Вага вантажу: 35 052, 00 кг

Форма та умови оплати фрахту: оплата по курсу продажу евро на міжбанку на сайті http://finance.liga.net/rates/mb/euro.htm на момент відкриття міжбанку в день прибуття вантажу в митний пункт 903 01 Senec, Slovakia. Рахунок має бути виставлений до 12 години дня.

Терміни оплати фрахту:

Перша частина оплати 2 300 євро в період з 11-12 березня 2015 року;

Друга частина оплати 5 400 євро по прибуттю в пункт митного оформлення, але до розвантаження в 91904, Losonec, Slovakia.

Умови здійснення перевезення: перевізник повинен мати ЦМР страхування.

Погоджена загальна вартість транспортування вантажу та отримання дозволів: 7 700 євро.

12.03.2015 на виконання умов договору замовником було сплачено виконавцю за перевезення вантажу 54 747, 00 грн.

Виконавцем, на виконання договору, було оформлено дозвіл № 100 - 695 НГ з 20.03.2015 по 02.04.2015 на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні на вагу автопоїзду з вантажем 57, 50 тон територією України, а також дозвіл на транспортування надміру важкого та габаритного предмета або транспортного засобу на загальну вагу разом із штовхачем 62, 50 т територією Словаччини.

Згідно копій реєстраційних документів транспортного засобу, що здійснював перевезення вага автопоїзда МАН АА 0306 МН та причіп - платформа Broshuis АА 0760 ХМ складала 22 000 кг (10 000 кг та 12 000 кг відповідно).

Згідно наявних у справі копії документів, які стали підставою для реєстрації причепа Broshuis АА 0760 ХМ власна маса такого причепу складає 22 500 кг. Згідно листа вих. № 29 від 15.04.2015 ТОВ "МАН Трак енд Бас Юкрейн" автомобіль MAN, згідно з технічними даними завода - виробника має такі технічні характеристики: повна маса - 41 000 кг; власна вага - 12 146 кг.

При здійсненні перевезення вантажу автомобільним транспортом - МАН НОМЕР_2 по маршруту: с. Ярошивка, Фастовський район, Київська область (Україна) - ул. Малинська, 20 г, Київ (Україна) - 903 01 Senec, Slovakia - 91904, Losonec, Slovakia Словацьким управлінням дорожнього руху було виявлено перевищення загальної дозволеної навантаженої маси, накладено штраф в розмірі 2 500 євро за перевищення та для подальшого руху дорогами Словаччини виписаний рахунок № 20150363 від 27.03.2015 на оплату 2 080 євро за оформлення нового дозволу на транспортування вантажу загальною вагою 71, 04 т.

30.03.2015 замовником був оплачений рахунок виконавця № 47 від 27.03.2015 за послуги митного супроводження вантажу на суму 217 345, 00 грн., в які входили 2 500 євро штрафу за перевищення допустимої маси та 2 080 євро за дозвіл на транспортування.

В місце призначення вантаж був доставлений 22.04.2015, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями СМR - накладних.

Спір у справі виник щодо встановлення винної сторони в перевищенні допустимої маси автопоїзду та сторони на яку покладаються додаткові витрати за договором. За твердженням позивача за первісним позовом відповідальність за перевищення вагових параметрів за умовами договору покладається на відповідача за первісним позовом, а за твердженням відповідача за первісним позовом - на позивача за первісним позовом.

Предметом первісного позову є стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 217 345, 00 грн. безпідставно сплачених за рахунком № 47 від 27.03.2015, 82 747, 49 грн. штрафу за прострочення термінів доставки вантажу та 1 166, 00 грн. додаткових витрат понесених позивачем за первісним позовом на переклад документів для суду.

Предметом зустрічного позову є стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом 140 407, 96 грн. основної заборгованості за здійснене перевезення, 40 306, 7 грн. пені за прострочення платежу та 216 944, 00 грн. штрафу за понад нормативний простій.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою договір на надання транспортних послуг з перевезення вантажів по Україні та в міжнародному автомобільному сполученні № 3215-1 від 03.02.2015 є договором транспортного експедирування, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 65 ЦК України.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 ЦК України), при цьому сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником.

Експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору (ст. 932 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та відшкодування збитків (ст. 610, 611 ЦК України).

Як встановлено судом, договір укладений сторонами був ними виконаний, проте з порушенням його умов, яке мало місце як з боку перевізника, так і з боку замовника. Виконавець не повідомив письмово замовника про особливості транспортного засобу, що фрахтується (про невідповідність власної маси транспортного засобу, вказаної в реєстраційних документах, реальній вазі), не врахував особливості транспортного засобу при оформленні дозвільних документів на транспортування надміру важкого та габаритного предмета. Замовник в свою чергу не оплатив вартість перевезення вантажу обумовлену в договорі.

Матеріалами справи підтверджується, що реальна власна маса транспортного засобу, зафрахтованого замовником, не відповідала реєстраційним документам (за документами - 22 000 кг, а реально - 34 646 кг), різниця склала 12 646 кг. Вага вантажу вказана замовником в заявці, також, не відповідала реальній, різниця склала 3 748 кг. Однак, невідповідність ваги вантажу порівняно з невідповідністю ваги транспортного засобу є не значною, і не могла суттєво вплинути на перевищення вагових параметрів.

За умовами договору, штраф за перевищення вагових параметрів оплачується замовником за умови виконання вимог п. 4.2.3. договору. Вказаний пункт договору виконаний виконавцем не був, і відповідно штраф за перевищення вагових параметрів не покладається на замовника за умовами договору.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Судом відхиляються доводи відповідача за первісним позовом щодо його необізнаності стосовно особливостей зафрахтованого транспортного засобу, так як виконавцем для виконання договору залучався перевізник. Оскільки згідно положень ст. 932 ЦК України експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору, у разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб. Крім того, відповідно до положень ст. 3 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов'язки, як за власні дії і недогляди.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, щодо відсутності правових підстав для покладення в даному випадку, витрат по оплаті штрафів за перевищення вагових параметрів та витрат на оформлення нових дозвільних документів на замовника та про обґрунтованість вимог позивача за первісним позовом щодо повернення йому 217 345, 00 грн. сплачених за рахунком № 47 від 27.03.2015.

Порушення строків доставки вантажу та затримка вантажу митною службою при проходженні переходу кордону, з огляду на встановлені судом обставини справи, сталося з вини виконавця, так як саме на нього був покладений обов'язок по оформленню дозвільних документів та обов'язок подати рухомий склад забезпечений всіма необхідними для перевезення документами. Відповідно вимоги позивача за первісним позовом про стягнення штрафу встановленого п. 6.9. договору в розмірі 10 % від вартості перевезення, що складає 19 515, 49 грн. та штрафу встановленого п. 6.10 договору, що складає 63 232, 00 грн. визнаються судом обґрунтованими та доведеними, і задовольняються.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Згідно з приписами ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем за первісним позовом понесені витрати на переклад документів пов'язаних з перевезенням за договором в розмірі 1 166, 00 грн., які були необхідні позивачу за первісним позовом для звернення до суду із позовом у даній справі. Відповідно суд визнає доведеними та обґрунтованими вимоги позивача за первісним позовом щодо стягнення з відповідача за первісним позовом 1 166, 00 грн. додаткових витрат (збитків).

Підсумовуючи вищевикладене, первісні позовні вимоги задовольняються судом в повному обсязі, як доведені та обґрунтовані.

Зустрічні позовні вимоги задовольняються судом частково, в частині стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом 140 407, 96 грн. основної заборгованості за договором, з підстав нижчевикладених.

Статтею 931 ЦК України встановлено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно умов укладеного сторонами договору, друга частина оплати 5 400 євро, що складає 140 407, 96 грн. сплачується по прибуттю в пункт митного оформлення, але до розвантаження в 91904, Losonec, Slovakia, рахунок має бути виставлений до 12 години дня. При цьому, підставою для оплати фрахту є рахунок виконавця.

Матеріали справи не містять доказів із яких би вбачалося, що виконавець виставляв рахунок замовнику по прибуттю в пункт митного оформлення (22.04.2015), на оплату другої частини вартості фрахту. За таких обставин, не можливо встановити момент виникнення у замовника обов'язку з оплати виконавцю 5 400 євро, що складає 140 407, 96 грн.

Однак, враховуючи, що договір був виконаний виконавцем і вантаж було доставлено в місце призначення 22.04.2015 та приймаючи до уваги, що за договором транспортного експедирування експедитор зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, суд дійшов висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом по стягненню 140 407, 96 грн. заборгованості за договором підлягають задоволенню, як обґрунтовані.

Суд відмовляє позивачу за зустрічним позовом у задоволенні його вимог щодо стягнення з замовника пені за невчасну оплату наданих послуг за договором, оскільки матеріали справи не містять доказів із яких би суд міг встановити момент виникнення у замовника обов'язку з оплати виконавцю 5 400 євро, відповідно визначити період прострочення оплати та перевірити обґрунтованість нарахованої виконавцем пені в розмірі 40 306, 70 грн. Крім того, судом враховано, що 30.03.2015 замовником вже було оплачено виконавцю 217 345, 00 грн., які на момент винесення рішення по справі знаходяться у виконавця.

Вимоги позивача за зустрічним позовом щодо стягнення з відповідача за зустрічним позовом у відповідності до п. 6.5. договору 216 944, 00 грн. штрафу за понаднормативний простій не визнаються судом обґрунтованими, оскільки порушення строків доставки вантажу та простій транспортного засобу, як встановлено судом, мав місце з вини виконавця за договором, і відповідно не задовольняються.

За викладених обставин, зустрічні позовні вимоги задовольняються судом частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими повністю, а зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними доказами лише частково.

Відповідно до положень ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача. Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розподілу 6 Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Матеріали справи, містять документальне підтвердження понесених позивачем за первісним позовом адвокатських витрат, в розмірі 7 500, 00 грн. (копії договору про надання правової допомоги, свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю, рахунків на оплату, актів виконаних робіт, платіжних доручень про сплату послуг). З огляду на викладене, зважаючи на тривалість розгляду і складність справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача понесених нам, як клієнтом судових витрат за отримання послуг адвоката в сумі 7 500, 00 грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача за первісним позовом в сумі 12 018, 89 грн. (4 518, 89 грн. судового збору та 7 500, 00 грн. витрат за послуги адвоката) відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача за первісним позовом.

Витрати по оплаті судового збору за розгляд зустрічної позовної заяви у справі покладаються судом у відповідності до положень ст. 49 ГПК України на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Первісні позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Пауер" (03067, м. Київ, бул. Лепсе, 4, корп. 21; ідентифікаційний код 37485904) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (03179, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер фізичної особи НОМЕР_1) 217 345 (двісті сімнадцять тисяч триста сорок п'ять) грн. безпідставно сплачених, 82 747 (вісімдесят дві тисячі сімсот сорок сім) грн. 49 коп. штрафу, 1 166 (одну тисячу сто шістдесят шість) грн. додаткових витрат та 12 018 (дванадцять тисяч вісімнадцять) грн. 89 коп. судових витрат.

3. Зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Пауер" задовольнити частково.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (03179, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер фізичної особи НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Пауер" (03067, м. Київ, бул. Лепсе, 4, корп. 21; ідентифікаційний код 37485904) 140 407 (сто сорок тисяч чотириста сім) грн. 96 коп. основної заборгованості та 2 106 (дві тисячі сто шість) грн. 13 коп. судових витрат.

5. В задоволенні інших зустрічних позовних вимог відмовити.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

7. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

8. Копію рішення направити третіх особам.

Повне рішення складено - 04.04.2016.

Головуючий суддя Л. Д. Головатюк

Суддя М. О. Лиськов

Суддя О. М. Ярмак