РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016Справа №910/1921/16
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродекспорт»

про стягнення 460 000,00 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (фізична особа-підприємець);

ОСОБА_2 (представник за довіреністю від 10.03.2016р.);

від відповідача: Талащенко В.Є. (представник за довіреністю від 07.08.2012р.).

Обставини справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродекспорт» (надалі - відповідач) заборгованості по оплаті вартості послуг в розмірі 460 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору транспортного експедирування в автомобільних перевезеннях №47 від 01.03.2013р. не здійснив оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість.

Відповідач надав відзив на позовну заяву до матеріалів справи в якому проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, зазначаючи при цьому, що позивач не надав відповідачу жодного примірника товарно-транспортної накладної з відмітками вантажоодержувача, перевізника та митних органів, у зв'язку з чим відповідач правомірно зупинив виконання своїх обов'язків за Договором і тому строки проведення розрахунків ще не настали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2016р. прийнято позовну заяву до провадження суддею Морозов С.М., присвоєно їй номер №910/1921/16 та призначено судове засідання на 23.02.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2016р. розгляд справи відкладено до 15.03.2016р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання.

В судовому засіданні 15.03.2016р. в справі було оголошено перерву до 22.03.2016р.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 22 березня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2013р. між позивачем (виконавець за Договором) та відповідачем (замовник за Договором) укладено Договір транспортного експедирування в автомобільних перевезеннях №47 (надалі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого позивач від свого імені та за рахунок відповідача забезпечує здійснення перевезення вантажу відповідача автомобільним транспортом в міжнародному сполученні.

Відповідно до п. 1.3. Договору, позивач здійснює самостійно, чи організовує перевезення вантажу, визначеного у відповідній заявці, підписаній уповноваженими представниками сторін, яка є невід'ємною частиною Договору.

В підтвердження наданих позивачем відповідачу послуг по Договору сторони складають акт. (п. 1.4. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи сторонами погоджено наступні заявки:

- №632 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 20.08.2015р.;

- №634 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 21.08.2015р.;

- №640 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 26.08.2015р.;

- №641 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 26.08.2015р.;

- №642 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 26.08.2015р.;

- №722 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 28.09.2015р.;

- №767 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 08.10.2015р.;

- №771 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 08.10.2015р.;

- №772 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 08.10.2015р.;

- №773 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 08.10.2015р.;

- №774 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 08.10.2015р.

В подальшому позивачем були здійснені перевезення вантажів автомобільним транспортом на суму в розмірі 475 000,00 грн., що підтверджується наявними в справі копіями міжнародних товарно-транспортних накладних (МТТН) з відмітками вантажоодержувача, перевізника та митних органів, а саме:

- МТТН №459316 до заявки №632 від 20.08.2015р.;

- МТТН №0000547 до заявки №634 від 21.08.2015р.;

- МТТН №367642 до заявки №640 від 26.08.2015р.;

- МТТН №2708151 до заявки №641 від 26.08.2015р.;

- МТТН №2708152 до заявки №642 від 26.08.2015р.;

- МТТН №456861 до заявки №722 від 28.09.2015р.;

- МТТН №108317 до заявки №767 від 08.10.2015р.;

- МТТН №0787229 до заявки №771 від 08.10.2015р.;

- МТТН №0787228 до заявки №772 від 08.10.2015р.;

- МТТН №108323 до заявки №773 від 08.10.2015р.;

- МТТН №035787 до заявки №774 від 08.10.2015р.

Розрахунки за виконані транспортні послуги здійснюються шляхом переказу грошових коштів відповідачем на банківський рахунок позивача, якщо інше не передбачено сторонами в додаткових угодах. (п. 5.1. Договору).

Підставою для оплати послуг відповідачем є оригінал підписаного сторонами акта приймання-передачі наданих послуг, оригінал МТТН накладної з відміткою вантажоотримувача про приймання вантажу в двох екземплярах та оригінали інших додаткових документів, вказаних в заявці. (п. 5.2. Договору).

У відповідності до п. 5.3. Договору строк оплати послуг позивачу складає до 10 днів з моменту отримання відповідачем документів, вказаних в п. 5.2. даного Договору.

Позивачем задля здійснення відповідачем оплати вартості наданих послуг було виставлено відповідачу на оплату рахунки-фактури:

- №СФ-0000074 від 25.08.2015р. на суму в розмірі 28 000,00 грн.;

- №СФ-0000076 від 09.09.2015р. на суму в розмірі 161 000,00 грн.;

- №СФ-0000077від 10.09.2015р. на суму в розмірі 38 000,00 грн.;

- №СФ-0000078 від 10.09.2015р. на суму в розмірі 38 000,00 грн.;

- №СФ-0000079 від 10.09.2015р. на суму в розмірі 38 000,00 грн.;

- №СФ-0000081 від 06.10.2015р. на суму в розмірі 30 000,00 грн.;

- №СФ-0000084 від 13.10.2015р. на суму в розмірі 30 000,00 грн.;

- №СФ-0000085 від 13.10.2015р. на суму в розмірі 28 000,00 грн.;

- №СФ-0000086 від 13.10.2015р. на суму в розмірі 28 000,00 грн.;

- №СФ-0000087 від 13.10.2015р. на суму в розмірі 28 000,00 грн.;

- №СФ-0000088 від 13.10.2015р. на суму в розмірі 28 000,00 грн.

Окрім того, між сторонами були підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму в розмірі 475 000,00 грн., а саме:

- №ОУ-0000074 від 25.08.2015р. на суму в розмірі 28 000,00 грн.

- №ОУ-0000076 від 09.09.2015р. на суму в розмірі 161 000,00 грн.;

- №ОУ-0000077від 10.09.2015р. на суму в розмірі 38 000,00 грн.;

- №ОУ-0000078 від 10.09.2015р. на суму в розмірі 38 000,00 грн.;

- №ОУ-0000079 від 10.09.2015р. на суму в розмірі 38 000,00 грн.;

- №ОУ-0000081 від 06.10.2015р. на суму в розмірі 30 000,00 грн.;

- №ОУ-0000084 від 13.10.2015р. на суму в розмірі 30 000,00 грн.;

- №ОУ-0000085 від 13.10.2015р. на суму в розмірі 28 000,00 грн.;

- №ОУ-0000086 від 13.10.2015р. на суму в розмірі 28 000,00 грн.;

- №ОУ-0000087 від 13.10.2015р. на суму в розмірі 28 000,00 грн.;

- №ОУ-0000088 від 13.10.2015р. на суму в розмірі 28 000,00 грн.

Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2016р. (п. 9.1. Договору з урахуванням змін внесених Додатковою угодою №1 від 26.11.2014р.).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було здійснено часткове погашення вартості отриманих послуг на суму в розмірі 15 000,00 грн., залишок вартості в розмірі 460 000,00 грн. відповідачем оплачено не було, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування.

Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до статті 931 Цивільного кодексу України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за укладеним між сторонами Договором та не сплатив вартість наданих позивачем послуг на суму в розмірі 460 000,00 грн.

У відповідності до п. 5.3. Договору строк оплати послуг позивачу складає до 10 днів з моменту отримання відповідачем документів, вказаних в п. 5.2. даного Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було повторно направлено на адресу оригінали всіх передбачених в заявці документів, про що свідчить наявна копія листа №15/03-1 від 15.03.2016р., опису вкладення у цінний лист, фіскального чеку від 15.03.2016р.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням п. 5.3. Договору, прострочка оплати відповідачем вартості послуг почалась з 26.03.2016р.

Отже, з урахуванням викладених обставин, заперечення відповідача повністю спростовуються наявними в справі доказами.

Таким чином з огляду на вищевикладене, позовні вимоги в справі №910/1921/16 в частині стягнення з відповідача основної суми заборгованості в розмірі 460 000,00 грн. є обґрунтованими.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують та обґрунтовують відсутність у нього підстав для невиконання зобов'язань, передбачених умовами Договору, укладеного з позивачем.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/1921/16 підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача 460 000,00 грн.

Судовий збір позивача у розмірі 6 900,00 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродекспорт» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Еспланадна, 32-В) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) основний борг в розмірі 460 000,00 грн. (чотириста шістдесят тисяч гривень 00 копійок) та судовий збір в розмірі 6 900,00 грн. (шість тисяч дев'ятсот гривень 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.03.2016р.

Суддя С.М. Морозов