РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016Справа №910/4227/16

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "САЛЬВАТОР"

Про стягнення 16 727,04 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Луценко В.О. (дов. № 21 від 01.02.2016)

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 30.03.2016, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.03.2016 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява № 61/2-100316/8 від 10.03.2016 Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго" (надалі - позивач) Товариства з обмеженою відповідальністю "САЛЬВАТОР" (надалі - відповідач) про стягнення 16 727,04 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Договір про надання оціночних та консультаційних послуг від 19.06.2007 було розірвано, а Відповідачем не повернуто аванс в сумі 16 534 грн., внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість у розмірі 16 727,04 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/4227/16, розгляд справи призначено на 30.03.2016.

22.03.2016 через канцелярію суду від представника позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

В судове засідання, призначене на 30.03.2016, представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 30.03.2016, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 01 8, згідно якого 17.03.2016 представник відповідача отримав поштове відправлення Господарського суду м. Києва з ухвалою про порушення провадження у справі.

Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2007 між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго" (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "САЛЬВАТОР" (виконавецб, відповідач) був укладений договір про надання оціночних та консультаційних послуг № 19/06-1.

Відповідно до умов Договору предметом Договору є організація та проведення Виконавцем досліджень (оцінки) майна з метою визначення розмірів матеріальних збитків, нанесених власникам майна та/або визначення ринкової вартості застрахованого майна, та/або визначення відновлювального ремонту застрахованого майна, а також проведення повторного дослідження на підставі Звіту про оцінку, виконаних іншими субєктами оціночної діяльності.

За своєю правовою природою вказаний Договір, є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

30.08.2013 у зв'язку з укладанням Додаткової угоди № 1 до Договору, між сторонами було підписано Коригуючий акт виконаних робіт, яким зменшено вартість наданих Виконавцем Замовнику послуг за період з 01.01.2013 по 30.08.2013 на суму 19 504 грн.

Сторони домовились зарахувати суму коригування у розмірі 19 504, як передоплату Замовника на користь Виконавця в рахунок послуг за Договором.

В період з 01.08.2013 по 04.12.2013 відповідачем було надано позивачу послуги на загальну суму 2 970 грн. Таким чином, сума невикористаного авансу становить 16 534 грн.

01.12.2015 позивачем на адресу відповідача було направлено лист № 15/2-011215/3 про розірвання Договору. Також вказаний лист містив вимогу про повернення суми невикористаного авансу.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 04 2, відповідач отримав лист № 15/2-011215/3 про розірвання Договору 04.12.2015.

Відповідно до п. 7.3. Договору останній може бути розірвано за ініціативою однієї сторони за умови письмового попередження іншої сторони за 30 днів, таким чином суд приходить до висновку, що Договір було розірвано 04.01.2016.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

А отже на підставі ст. 1213 Цивільного Кодексу України відповідач має повернути безпідставно одержані кошти позивачеві.

Отже, враховуючи зазначене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача безпідставно отриманих 16 524 грн. обґрунтовані, доведені доказами та відповідно є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних в сумі 54,32 грн. та інфляційних втрат в сумі 148,72 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Оскільки в даному випадку обов'язок відповідача з повернення страхових платежів виник у зв'язку з розірванням договору, а не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, відсутні правові підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, атому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторні пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "САЛЬВАТОР" (01103, м. Київ, вул.Кіквідзе, будинок 18-А; ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Індіго" (01011, м. Київ, вулиця Немировича-Данченка, будинок 1; ) 16 534 грн. 00 коп. - основного боргу та 1 357 грн. 33 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.04.2016

Суддя М.О. Лиськов