РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016Справа №910/12248/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариство "Ізяславський Агропостач"

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

2) товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"

про визнання договору поруки №11-03-2013-64 від 11.03.2013р. недійсним

Представники сторін:

від позивача Циганенко В.Ю. - представник за довіреністю № б/н від 18.02.2015 року;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариство "Ізяславський Агропостач" до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", 2) товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" про визнання договору поруки №11-03-2013-64 від 11.03.2013 року недійсним.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що договір поруки №11-03-2013-64 від 11.03.2013р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" та товариством з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" є недійсним (нікчемним) з моменту його укладання, оскільки на укладення цього правочину позивач письмової згоди нікому не надавав та не було дотримано вимоги статті 548 ЦК України, оскільки забезпечення виконання зобов'язання порукою в договорі №006-00ХМ від 12.03.2008р. не було передбачено первісно, порука була оформлена щодо закінченого зобов'язання.

А тому, звернувся в суд з вимогою визнати недійсним повністю договір поруки №11-03-2013-64 від 11.03.2013р., з моменту його укладення, тобто з 11 березня 2013 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.05.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 08.06.2015 року.

05.06.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач 1 подав відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи без участі представника.

В судове засідання 08.06.2015 року представники відповідачів 1, 2 не з'явилися, вимоги ухвали суду від 15.05.2015 року не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.06.2015 року розгляд справи відкладено на 23.06.2015 року, у зв'язку із неявкою представників відповідачів 1, 2 у судове засідання.

У судове засідання 23.06.2015 року представники відповідачів 1, 2 не з'явилися, вимоги ухвали суду від 15.05.2015 року не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.06.2015 року зупинено провадження у справі №910/12248/15 до розгляду господарським суд міста Києва справи № 910/13370/15 за позовом публічного акціонерного товариства "Ізяславський Агропостач" до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про визнання угоди недійсною.

25.12.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду м. Києва від публічного акціонерного товариство "Ізяславський Агропостач" надійшла заява про поновлення провадження у справі у зв'язку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення.

З діловодства спеціалізованого суду вбачається, що господарським судом м. Києва розглянуто справу №910/13370/15.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.01.2016 року провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 08.02.2016 року.

У судове засідання 08.02.2016 року представники сторін не з'явилися, вимоги ухвали суду від 12.01.2016 року не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 011, 018, 014, але 28.01.2016 року. 02.02.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач 1 подав клопотання про відкладення розгляду справи, 08.02.2016 року - позивач подав документи по справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.02.2016 року розгляд справи відкладено на 23.02.2016 року.

19.02.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач 2 подав клопотання про припинення провадження у справі.

У судове засідання 23.02.2016 року представники відповідачів 1, 2 не з'явилися, вимоги ухвали суду від 15.05.2015 року не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи та подав клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.02.2016 року задоволено клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів. Продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів. Розгляд справи відкладено на 22.03.2016 року.

В судове засідання 22.03.2016 року представники відповідачів 1, 2 не з'явилися, вимоги ухвали суду від 15.05.2015 року не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення № 018, 010.

Представник позивача заперечував проти клопотання про припинення провадження по справі.

Представник позивача подав заперечення по справі.

Суд відмовив у задоволенні клопотання про припинення провадження по справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

12.03.2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" (продавець) та відкритим акціонерним товариством "Ізяславський Агропостач", в подальшому перейменоване на публічне акціонерне товариство "Ізяславський Агропостач" (надалі - покупець) укладено договір № 006-00ХМ купівлі-продажу, за умовами якого "Тридента Агро" зобов'язалось поставити ВАТ "Ізяславський Агропостач" товар, а останній - сплатити його вартість.

У зв'язку з неналежним виконанням ВАТ "Ізяславський Агропостач" умов договору купівлі-продажу, ТОВ "Тридента Агро" звернулось до господарського суду Хмельницької області з позовною заявою про стягнення заборгованості та штрафних санкцій.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі № 21/1598 від 19.10.2009 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" задоволено частково, стягнуто з ВАТ "Ізяславський Агропостач" 9 908,90 грн. курсової різниці, 3 034,73 грн. пені, 383,46 грн. 3% річних, 1944,95 грн. індексу інфляції, 2 832,45 грн. штрафу, адвокатські витрати в розмірі 2500,00 грн., 369,87 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 18 883,00 грн. припинено у зв'язку зі сплатою вказаної суми під час судового розгляду.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 10.12.2009 року вказане рішення суду першої інстанції було змінено, стягнуто з позивача на користь ТОВ "Тридента Агро" 9 908,90 грн. курсової різниці, 500,00 грн. пені, 383, 46 грн. 3% річних, 1944,95 грн. індексу інфляції, 500,00 грн. штрафу, 2 500,00 грн. витрат на послуги адвоката, 369,87 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

05.02.2010 року відділом державної виконавчої служби Ізяславського районного управління юстиції винесено постанову ВП №17158251 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ВАТ "Ізяславський Агропостач" на користь ТОВ "Тридента Агро" 16 343,18 грн.

08.11.2010 року відділом державної виконавчої служби Ізяславського районного управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №17158251 у зв'язку із стягненням з позивача боргу, виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій в повному обсязі.

26.01.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро" (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (новий кредитор) укладено угоду № 114-ТА про заміну кредитора у зобов'язанні за договором № 006-00ХМ купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 12.03.2008р. щодо сплати розміру пені, 3% річних, інфляційних витрат на суму 894 грн. 36 коп.

02.07.2012 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Ніко-Тайс" (новий кредитор) укладено угоду № 64/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні, за яким ФОП ОСОБА_2 відступив ТОВ "Компанія Ніко-Тайс" право вимоги щодо сплати розміру пені, 3% річних, інфляційних витрат на підставі договору № 006-00ХМ на суму 894 грн. 36 коп.

11.03.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" (поручитель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (кредитор) укладено договір поруки №11-03-2013-64.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 1, 2 статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.1.1 договору поруки, у відповідності до цього договору поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку відкритим акціонерним товариством "Ізяславський Агропостач" (боржник) щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінка вартості товару, курсова різниця) у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору купівлі-продажу та угоди, передбаченими ст.2 цього договору (надалі іменується «основний договір»).

Під основним договором в цьому договорі розуміють угоду №64/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року, укладену на підставі договору № 006-00ХМ купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 12 березня 2008 року (п.2.1 договору поруки).

Відповідно до п.3.1 договору поруки відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою розміру заборгованості (дооцінка вартості товару, курсова різниця) у сумі 11 171,01 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору поруки №11-03-2013-64 від 11.03.2013 року. Як на підставу позову позивач посилається на те, що на укладення цього правочину позивач письмової згоди нікому не надавав та не було дотримано вимоги статті 548 ЦК України, оскільки забезпечення виконання зобов'язання порукою в договорі №006-00ХМ від 12.03.2008р. не було передбачено первісно, порука була оформлена щодо закінченого зобов'язання.

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 2.1 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013 року, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Абзацом 3 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року передбачено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Рішенням господарського суду м. Києва від 27.08.2015 року у справі №910/13370/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2016 року, визнано недійсною угоду про заміну кредитора у зобов'язанні № 64/07-12 від 02.07.12., укладену між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", з моменту її укладення.

Частиною 3 статті 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, в постанові Вищого господарського суду України від 22.02.2016 року у справі №910/13370/15 встановлено, що відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Беручи до уваги вищенаведене, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, застосовуючи положення ст.ст.512, 514, 599, 629 Цивільного кодексу України, дійшли висновку, що вимоги зі сплати визначеної угодою №64/07-12 суми 894,36грн. пені, 3% річних та інфляційних втрат, на момент укладення цієї угоди не існувало.

Відповідно до ч.2 статті 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 3.15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013 року передбачено, що у силу припису частини другої статті 548 ЦК України визнання правочину недійсним тягне за собою наслідки у вигляді визнання недійсними правочинів, спрямованих на забезпечення виконання зобов'язання, яке виникає з цього правочину, навіть якщо самі по собі вони відповідають вимогам закону.

Таким чином, враховуючи додатковий характер забезпечення та беручи до уваги те, що угода про заміну кредитора у зобов'язанні № 64/07-12 від 02.07.2012 року визнана недійсною, яка є основним зобов'язанням, тому вимоги позивача щодо визнання недійсним договору поруки №11-03-2014-64 від 11.03.2013 року, що укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в тому числі за подання апеляційної та/або касаційної скарги покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст.33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір поруки №11-03-2014-64 від 11.03.2013 року укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", з моменту його укладення.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (03187, м. Київ, вулиця Академіка Заболотного, будинок 38, квартира 23, ) на користь публічного акціонерного товариство "Ізяславський Агропостач" (30300, Хмельницька обл., Ізяславський район, місто Ізяслав, вулиця Станіславського, будинок 23, ) 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. судового збору.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" (08633, Київська обл., Васильківський район, село Мархалівка, вулиця Комсомольська, будинок 22, ) на користь публічного акціонерного товариство "Ізяславський Агропостач" (30300, Хмельницька обл., Ізяславський район, місто Ізяслав, вулиця Станіславського, будинок 23, ) 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 коп. судового збору.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 31.03.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий