РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016Справа №910/1407/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Солом'янська районна в місті Києві державна адміністрація

про стягнення 23 732,86 грн.

Представники:

від позивача: Сидоренко М.В. - представник за довіреністю № 103 від 28.12.2015 року;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: Гуйда Н.В. - представник за довіреністю № 108-575 від 13.01.2016 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 23 732,86 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 квітня 2014 року між комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір № 088СРДА про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до якого орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 12.06.2012 № 121 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, який знаходиться за адресою:АДРЕСА_3 для надання побутових послуг.

Відповідач не виконав зобов'язання за договором оренди, тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором оренди, яка з 01.12.2014 по 19.10.2015 становить 21 425,06 грн., пені в розмірі 1 784,69 грн., 3% річних в розмірі 135,12 грн., індексу інфляції в розмірі 387,99 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02.02.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.02.2016 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.02.2016 року розгляд справи відкладено на 21.03.2016 року, у зв'язку із неявкою представників відповідача та третьої особи у судове засідання.

У судове засідання 21.03.2016 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 02.02.2016 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 010.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, стягнути основну суму заборгованості в розмірі 21 425,06 грн., пені в розмірі 1 784,69 грн., 3% річних в розмірі 135,12 грн., індекс інфляції в розмірі 387,99 грн. та судові витрати покласти на відповідача.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до Рішення Київської міської ради VII сесії VI скликання від 23.06.2011 № 291/5678 «Про деякі питання діяльності комунальних підприємств та установ, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передаються до сфери управління Солом'янської районної в місті києві державної адміністрації» комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті ради перейменовано на комунальне підприємство «дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в міст і Києві державної адміністрації, яке в свою чергу перейменовано на комунальне підприємство «керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», відповідно до Рішення Київської міської ради від 9 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та віднесено до сфери управління Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

19 квітня 2014 року між комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір № 088СРДА про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

В подальшому між сторонами укладено додаткову угоду про внесення змін до договору № 432/З від 21 травня 2008 року про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, які передаються в оренду від 19.04.2012 р.

Відповідно до п. 1.1., 1.2. договору, орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 12.06.2012 № 121 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, який знаходиться за адресою:АДРЕСА_3 для надання побутових послуг. Цей договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового, платного користування орендарем об'єктом оренди.

Згідно з п. 2.1 договору, об'єктом оренди є нежиле приміщення загальною площею 73,3 кв.м. згідно з викопіюванням з поповерховго плану, що складає невід'ємну частину цього договору.

Відповідно до п. 2.2. договору, вартість об'єкта оренди згідно із затвердженим висновком про вартість майна станом на 31.12.2011 року становить 483 300,00 грн.

Пунктом 2.3. договору встановлено, що опис технічного стану об'єкта оренди на дату передачі його орендареві, його склад зазначаються в акті приймання-передачі об'єкта оренди, що є невід'ємною частиною цього договору (додаток № 2).

Позивач на виконання умов договору надав відповідачу в оренду нежилі приміщення за АДРЕСА_3, загальною площею 73,3 м.кв., що підтверджується відповідним актом прийому-передачі від 19 квітня 2012 року, де зазначено, що стан приміщення, що передається в оренду згідно даного договору - задовільний.

Відповідно до п. 2.4. договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з п. 3.1. договору, за користування об'єктом оренди орендар сплачує балансоутримувачу орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі пункту 21 таблиці 2 п. 22 Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22 вересня 2011 року № 34/6250, розрахунок якої оформляється додатком та є невід'ємною частиною договору (додаток № 3) та на дату підписання договору в цілому становить 2 031,91 за місяць без ПДВ.

Відповідно до п. 3.2. договору, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України. Який сплачується орендарем разом з орендною платою. А також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, розрахунок якої оформляється додатком та є невід'ємною частиною договору (додаток № 4) та сплачується орендарем разом із орендною платою (п. 3.4.).

Згідно з п. 3.5. договору, орендна плата сплачується орендарем на рахунок балансоутримувача, за яким закріплене майно на праві господарського відання - комунальне підприємство «дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, яке знаходиться за адресою: 03186, м. Київ, вул.. соціалістична, 6, п/р в ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, , Св. № 100104808, ПІН 83, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати та інш. платежів є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Відповідно до п. 3.6. договору, орендна плата сплачуться орендарем, незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Згідно з п. 4.2. договору, орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до п. 9.1. договору, цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 1 квітня 2012 року до 30 березня 2015 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з ч 4. ст. 284 Господарського кодексу України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтею 764 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди балансоутримувачу у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням усіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 19 жовтня 2015 року між сторонами договору оренди підписано акт приймання-передачі об'єкта оренди, де зазначено що підприємство-балансоутримувач прийняв, а орендар передав об'єкт оренди загальною площею 73,3 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2. Ключі знаходяться в ЖЕД-901 у майстра тех. дільниці ОСОБА_4

Судом враховано, що вищезазначений акт підписаний обома сторонами договору оренди без зауважень і застережень, а лише ФОП ОСОБА_1 зауважила, що договір оренди закінчився 1 квітня 2015 року. Продовження договору оренди нею підписано не було.

Згідно з п. 3.5. договору, останнім днем сплати орендної плати та інш. платежів є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Відповідно до ч.1 статті613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Частиною 4 статті 612 ЦК України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Таким чином, оскільки акт приймання-передачі об'єкта оренди сторонами фактично підписано 19 жовтня 2015 року та передано об'єкт та ключі від об'єкта оренди цього ж дня, а фактичним днем припинення користування приміщенням за договором є дата фактичного повернення об'єкта оренди, тобто 19.10.2015, тому вимоги позивача підлягають задоволенню в розмірі 21 425,06 грн. (за період з 01.12.2014 року по 19.10.2015 року).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором № 088СРДА про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 19.04.2012р., в розмірі 21 425,06 грн., належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростовано, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач просив також стягнути з відповідача інфляційну складову боргу у сумі 387,99 грн. та 135,12 грн. - 3 % річних.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат пов'язані з інфляційними процесами в розмірі 387,99 грн. та три проценти річних в розмірі 135,12 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 1 784,69 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.2. договору оренди, за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами Цивільного кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

З огляду на вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 1 784,69 грн.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03186, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва" (03186, м. Київ, вул. Соціалістична, буд. 6 ідентифікаційний код 35756919) заборгованість по орендній платі у розмірі 21 425(двадцять одна тисяча чотириста двадцять п'ять) грн. 06 коп., пеню в розмірі 1 784 (одна тисяча сімсот вісімдесят чотири) грн.. 69 коп., 3% річних в розмірі 135 (сто тридцять п'ять) грн. 12 коп., індекс інфляції в розрізі 387 (триста вісімдесят сім) грн. 99 коп. та судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 19 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 31.03.2016 року.

Суддя С.М.Мудрий