РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016Справа №910/2479/16

За позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос Енергія"

про стягнення 6 356,02 грн.

Суддя М.М. Якименко

Представники сторін:

від позивача: Жаворонков С.М. - довіреність №401/9/10-029/02 від 25.01.2016 року;

від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС звернулася до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос Енергія" про стягнення 6 356,02 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо передачі у власність оплаченого позивачем товару згідно умов Договору №ОД-769/Т на відпуск нафтопродуктів споживачам від 26.05.2014р.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов стягнувши з відповідача на свою користь 6 356,02 грн. - боргу, 1 827,00 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.02.2016 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 16.03.2016 року.

В судове засідання 16.03.2016 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвали суду, позовна заява надсилались на всі відомі адреси, в тому числі на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 17.02.2016 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 16.03.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 16.03.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.05.2014 року між Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління Міндоходів (реорганізовано в Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС; далі по тексту - споживач, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лотос Енергія» (далі по тексту - продавець, відповідач) укладено Договір №ОД-769/Т на відпуск нафтопродуктів споживачам (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 2.1. Договору) Постачальник зобов'язується передати у власність за талонами Споживачу, а Споживач зобов'язується прийняти та сплатити Постачальнику продукти нафтоперероблення рідкі (ДК 016-2010 19.20.2 - «Паливо рідинне та газ; олива мастильні»).

Відповідно до п. 2.2. Договору, асортимент, кількість, ціна Товару визначається у специфікації (Додаток №1), яка є невід'ємною частиною договору.

Додатком №1 до Договору передбачено, що постачальник зобов'язується передати у власність за талонами споживачу нафтопродукти вартістю 9 772,35 грн. (Бензин А-95 на суму 9 692,90 грн., талон: номінал - 10 літрів, кількість штук - 61, літраж - 610; Бензин А-95 на суму 79,45 грн., талон: номінал - 5, кількість штук - 1, літраж - 5).

Розрахунки за товар за цим договором здійснюються у безготівковій формі згідно накладної на отримання Товару та рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточним рахунок Постачальника протягом 5 банківських днів з моменту підписання видаткової накладної, згідно п. 1 ст.49 Бюджетного кодексу України від 8.07.2010р. за №2456-VІ (з усіма наступними змінами). Раз на місяць, Сторони здійснюють звірку взаємних розрахунків шляхом підписання відповідного акту звірки (п. 4.1. Договору).

Відповідно до п. 4.5. Договору, талони на отримання певної кількості палива видаються в офісі Постачальника "представнику Споживача, що мас належним чином оформлену Довіреність на отримання певної кількості палива.

У випадку, якщо термін дії талону закінчився і споживач не отримала товару за вказаним талоном, споживач має право замінити та талон термін дії якого закінчився на новий талон з доплатою різниці в ціні (п.п.5.6. п.5 Договору).

На виконання умов Договору відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату №466 від 26.05.2014 року, а позивачем перераховано відповідачу в якості 100% передплати вартості палива в сумі 9 772,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням №295 від 21.07.2014.

Відповідно до Додатку №1 до Договору відповідачем видано позивачу талони на пальне.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не виконав зобов'язання з передачі у власність позивачу пального на суму 6 356,02 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, здійснив 100% передоплату за пальне, а відповідач в порушення умов Договору не передав у власність позивачу пальне на суму 6 356,02 грн., в зв'язку з чим має перед позивачем заборгованість в розмірі 6 356,02 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 6 356,02 грн. - боргу, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. (платіжне доручення №222 від 15.09.2015 року) однак в 2016 році за позовні вимоги позивач повинен сплатити 1 378,00 грн. (позовні вимоги про стягнення 6 356,02 грн. * 1,5% = 95,34 грн., однак не менше 1 378,00 грн.), а тому наявна переплата на суму 449,00 грн. (1827,00 грн. - 1378,00 грн. = 449,00 грн.).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З врахуванням вищевикладеного, та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», судом повертається позивачу зайво сплачений судовий збір в розмірі 449,00 грн.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос Енергія» (01030, м. Київ, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 52 ЛІТЕРА "Б", офіс 204; ) на користь Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС (65058, м. Одеса, пр. Шевченка, 15/1; ) 6 356 (шість тисяч триста п'ятдесят шість) грн. 02 коп. - боргу, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС (65058, м. Одеса, пр. Шевченка, 15/1; ) 449 (чотириста сорок дев'ять) грн.00 коп. - зайво сплаченого судового збору.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 17.03.2016 року.