ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Справа № 915/235/16

Позивач ОСОБА_1 підприємство «Адміністрація морських портів України»,

проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135

в особі Одеської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту),

Митна площа, 1, м. Одеса, 65026

Відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 73»,

вул. Новозаводська, 5, м. Миколаїв, 54031

Суддя Т. М. Дубова

ПРИСУТНІ:

Від позивача - ОСОБА_3 довіреність № 2733 від 03.12.2015 року

Від відповідача - не зявився

СУТЬ СПОРУ стягнення 2 809,52 грн. за послуги зі спільного використання електричних мереж за період з січня по лютий 2015 року

Відповідач про час судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 64 ГПК України, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 27), але вимог ухвали суду від 11.03.16 р. не виконав, відзив та витребувані документи не надав, представник в судове засідання без поважних причин не зявився.

Розглянувши матеріали справи за наявними документами, відповідно до ст. 75 ГПК України, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) (надалі - позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 73» (надалі - відповідач) про стягнення 2 809,52 грн. за послуги зі спільного використання електричних мереж за період з січня по лютий 2015 року, обґрунтовуючи свої вимоги ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 626, 629 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 179, 193 ГК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи та надавши їм юридичної оцінки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

За період з січня по лютий 2015 року позивачем, на підставі листа відповідача № 3314-1/А від 30.12.14 року (а.с. 10), були надані послуги зі спільного використання електричних мереж з урахуванням вартості покупної електроенергії на загальну суму 2 809,52 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 0058 за січень 2015 р. на суму 1 498,52 грн., № 0213 за лютий 2015 р. на суму 1 311,00 грн., які підписані сторонами без зауважень та скріплені їх печатками (а.с. 11, 14).

Позивачем на підставі зазначених актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) були виставлені відповідачу рахунки № 561498 від 02.02.15 р. на суму 1 498,52 грн. та № 561620 від 03.03.15 р. на суму 1 311,00 грн. (а.с. 12, 15).

Акт та рахунок за січень 2015 року були отримані відповідачем 04.02.15 року, а за лютий 2015 року 16.03.15, що підтверджується витягами з журналу вихідної кореспонденції позивача (а.с. 13, 16).

Відповідно до вищезазначеного листа № 3314-1/А від 30.12.14 року відповідач оплату, згідно виставлених рахунків, гарантував не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним періодом. Проте, свої зобовязання перед позивачем не виконав, за спільне користування електромережами з урахуванням вартості покупної електроенергії не розрахувався, у звязку з чим, у нього утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 2 809,52 грн., з яких: 1 498,52 грн. за січень 2015 р., 1 311,00 грн. за лютий 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 173, 193 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 181 ГК України, укладення господарських договорів допускається у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2 ст. 642 ЦК України).

Отже, між сторонами було укладено договір у спрощений спосіб, а всі істотні умови договору було узгоджено у вище визначених документах.

04.01.16 р. позивач претензією № 20А.3/6-1 звернувся до відповідача з вимогою погасити заборгованість за надані послуги в сумі 2 809,52 грн. (а.с. 17-19), але відповідач залишив її без відповіді та задоволення.

Таким чином, станом на час розгляду справи заборгованість відповідача склала 2 809,52 грн. Оскільки, відповідач свої зобовязання не виконав, позов не заперечив, доказів погашення боргу не надав, позов підлягає задоволенню повністю на підставі ст.526 ЦК України, згідно якої, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог ЦК України.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач своїм правом не скористався.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, судові витрати слід віднести на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 73» (вул. Новозаводська, 5, м. Миколаїв, код 30126124) на користь державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (проспект Перемоги, 14, м. Київ, код 38727770) в особі Одеської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) (Митна площа, 1, м. Одеса) 2 809,52 грн. (дві тисячі вісімсот девять грн. 52 коп.) та 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору.

Наказ видати позивачу.

Рішення може бути оскаржене у 10-дений строк.

Повне рішення складено 31.03.16 року.

Суддя Т.М.Дубова