РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016Справа №910/3744/16
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Кот Т.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська плодоовочева база"
доУправління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації
простягнення 87180,00 грн.
за участю представників сторін:

від позивача: Цуркан М.М. (довіреність б/н від 16.12.2015р.)
від відповідача:Шуман С.І. (довіреність №01/21-44/1633 від 14.07.2015р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровська плодоовочева база" (надалі - ТОВ "Дніпровська плодоовочева база", позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (надалі - Управління, відповідач) про стягнення заборгованості за поставлений товар в розмірі 87180,00 грн.

Ухвалою від 09.03.2016р. за вказаним позовом господарським судом міста Києва порушено провадження у справі № 910/3744/16, розгляд справи призначено на 23.03.2016р.

22.03.2016р.через відділ діловодства (канцелярія суду) від позивача надійшли документи для залучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 23.03.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав поданий відзив на позовну заяву в якому не заперечував проти наявності заборгованості перед позивачем. Однак, вказує на те, що в лютому 2016 року було проведено частково оплату та станом на 01.03.2016р. заборгованість перед позивачем складає 87076,00 грн.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу України від відповідача до Господарського суду міста Києва не надходило.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини та враховуючи те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному і повному з'ясуванню фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивному оцінюванню доказів, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/3744/16.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписом ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

07.12.2015р. між Управлінням освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (покупець) та ТОВ "Дніпровська плодоовочева база" (постачальник) було укладено Договір №78 на закупівлю "Плоди й горіхи, оброблені та законсервовані" код 10.39.2 за ДКПП ДК 016-2010 (повидло, родзинки) (надалі - Договір), згідно із п. 1.1 якого постачальник зобов'язується у 2015 році поставити покупцеві товари, зазначені у підпункті 1.2. цього договору та специфікації до нього (Додаток №1), а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування (номенклатура, асортимент) "Плоди й горіхи, оброблені та законсервовані" код 10.39.2 за ДКПП ДК 016-2010 (повидло, родзинки). Кількість товарі: повидло 3815 кг; родзинки 1120 кг.

Обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування (п. 1.3. договору).

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що ціна договору становить 199 999,00 грн. (сто дев'яносто дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять гривень 00 коп.), у тому числі податок на додану вартість 33 331,66 грн. (тридцять три тисячі триста тридцять одна гривня 66 коп.).

Ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін (п. 3.2. договору).

Згідно п. 4.1., п. 4.2. договору розрахунки проводяться шляхом: оплати покупцем поставленого у відповідності до умов договору товару, за фактично поставлений товар на підставі виставленого постачальником рахунка на оплату товару (далі - рахунок) та видаткової накладної, підписаної уповноваженою особою закладу освіти та завіреної печаткою закладу. До рахунка додаються: видаткова накладна, інші документи оформлені належним чином.

У п. 4.3 договору сторони визначили, що покупець здійснює оплату за фактично поставлений товар в межах бюджетного фінансування на 2015 рік з відстрочкою платежу 30 (тридцять) календарних днів.

Термін поставки товарів - грудень 2015 року (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 6.1.1. договору покупець взяв на себе зобов'язання своєчасно та в повному обсязі (при наявності бюджетного фінансування) сплатити за замовлений та поставлений товар.

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами цього договору та скріплення його печатками сторін і діє до « 31» грудня 2015 року (п. 10.1. договору).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято без зауважень та заперечень товару на загальну суму 87180,00 грн., про що свідчать видаткові накладні №РН-0020393, №РН-0020362, №РН-0020361, №РН-0020373, №РН-0020374, №РН-0020368, РН-0020371, №РН-0020369, №РН-0020367, №РН-0020366, №РН-0020365 від 15.12.2015р. на загальну суму 16200,00 грн.; видаткові накладні №РН-0020679, №РН-0020680, №РН-0020681, №РН-0020685, №РН-0020686, №РН-0020687, №РН-0020688, №РН-0020690, №РН-0020692, №РН-0020693, №РН-0020694, №РН-0020695, №РН-0020696, №РН-0020697, №РН-0020698, №РН-0020701, №РН-0020702, №РН-0020703, №РН-0020705, №РН-0020706, №РН-0020707, №РН-0020708, №РН-0020709, №РН-0020710, №РН-0020711, №РН-0020712, №РН-0020713 від 21.12.2015р. на загальну суму 33228,00 грн.; видаткові накладні №РН-0020714, №РН-0020718, №РН-0020720, №РН-0020746, №РН-0020730, №РН-0020719, №РН-0020715, №РН-0020735, №РН-0020716, №РН-0020724, №РН-0020727, №РН-0020722, №РН-0020745, №РН-0020723, №РН-0020741, №РН-0020721, №РН-0020728, №РН-0020729, №РН-0020736, №РН-0020734, №РН-0020744, №РН-0020726, №РН-0020732, №РН-0020731, №РН-0020742, №РН-0020747, №РН-0020743, №РН-0020739, №РН-0020737, №РН-0020748, №РН-0020738 від 22.12.2015р. на загальну суму 37750,00 грн., які підписані уповноваженими особами закладів освіти та завірені печатками закладів.

Проте, всупереч умовам укладеного договору і положенням ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, відповідач взяті на себе за договором №78 від 07.12.2015р. зобов'язання не виконав, товар у визначений договором строк не оплатив., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків сторін №1 від 09.02.2016р.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи відповідачем у лютому 2016 року було проведено частково оплату та станом на 01.03.2016р. заборгованість перед позивачем складає 87076,00 грн.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом п. 4.3 договору сторони визначили, що покупець здійснює оплату за фактично поставлений товар в межах бюджетного фінансування на 2015 рік з відстрочкою платежу 30 (тридцять) календарних днів.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В силу ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Аналогічна позиція викладена в п. 1.7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 87076,00 грн. визнаються судом обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

В частині стягнення 104,00 грн. заборгованості слід відмовити, з огляду на те, що вказані кошти відповідачем було сплачено у лютому 2016р.

При цьому судом не беруться до уваги приписи п. 4.3 договору, згідно з яким що покупець здійснює оплату за фактично поставлений товар в межах бюджетного фінансування на 2015 рік з відстрочкою платежу 30 (тридцять) календарних днів., з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 96 ЦК України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Наразі, норми чинного цивільного і господарського законодавства не містять винятків про зміну чи невілювання зобов'язань при фінансуванні зобов'язання за рахунок бюджетних коштів.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Також відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зі змісту рішення від 18.10.2005р. Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника.

В постанові від 15.05.2012р. у справі №11/446 Верховний Суд України зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність бюджетної організації і не є підставою для звільнення останнього від своїх грошових зобов'язань та від відповідальності за їх порушення. Аналогічну позицію наведено у постанові від 03.02.2014р. Вищого господарського суду України по справі №910/9231/13.

Таким чином, враховуючи наведені вище висновки суду щодо приймання відповідачем товарів на загальну суму 87076,00 грн., враховуючи умови спірного договору щодо строків оплати прийнятого товару, господарський суд дійшов висновку, що строк здійснення оплати настав.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська плодоовочева база" задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02105, м. Київ, пр.-т Миру, буд. 6-А, ідентифікаційний код 37397216) на Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровська плодоовочева база" (02660, м. Київ, вулиця Каховська, буд. 64, ідентифікаційний код 31923768) основний борг у розмірі 87076 (вісімдесят сім тисяч сімдесят шість) грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 1376 (одна тисяча триста сімдесят шість) грн. 36 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 23.03.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 28.03.2016р.

Суддя В.В. Князьков