номер провадження справи 19/5/16-27/15/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016 Справа № 908/156/16

За позовом: Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство (68600 Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Краснофлотська, 28) в особі Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод (68303 Одеська область, м. Кілія, вул. Леніна, 3)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Арго-Н (69068 м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 15)

про стягнення 5 353 грн. 04 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство, Одеська область, м. Ізмаїл в особі Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод, Одеська область, м. Кілія до Товариства з обмеженою відповідальністю Арго-Н, м. Запоріжжя про стягнення 2 249 грн. 90 коп. боргу за договором № 047/33 від 09.04.2014 р., 1 483 грн. 64 коп. пені, 112 грн. 25 коп. 3% річних, 1 507 грн. 25 коп. втрат від інфляції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2016 р., справу № 908/156/16 передано на розгляд судді Давиденко І.В.

Ухвалою суду від 18.01.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/156/16, присвоєно справі номер провадження 19/5/16 та призначено судове засідання на 23.02.2016р.

Розпорядженням керівника апарату № П-65/16 від 09.02.2016р., враховуючи перебування судді-доповідача у справі ОСОБА_1 у відпустці, відповідно до п. 2.3.3, 2.3.47, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу № 908/156/16 призначено на повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2016р., справу № 908/156/16 передано для розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 10.02.2016 р. справу № 908/156/16 прийнято до свого провадження суддею Дроздовою С.С., присвоєно справі номер провадження 19/5/16-27/15/16 та призначено судове засідання на 14.03.2016р.

Ухвалою суду від 14.03.2016р. розгляд справи відкладався на 28.03.2016р., у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

У судове засідання 28.03.2016р. позивач не зявився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. 28.03.2016р. на адресу господарського суду позивач надіслав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 2 249 грн. 90 коп. боргу.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, оскільки позивач у справі вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Розгляду підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 249 грн. 90 коп. основного боргу.

Крім того, 28.03.2016р. позивач надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без участі свого представника, за наявними у справі матеріалами.

Клопотання позивача про розгляд справи без його участі прийнято судом, відповідно до ст. 22 ГПК України.

Відповідач у судові засідання 14.03.2016р. та 28.03.2016р. не зявився. Про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Поважні причини своєї неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи без відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Письмового відзиву до суду не надіслав.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування ГПК України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

На вимогу господарського суду, позивачем надано копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 05.02.2016р., відповідно до якого місцем знаходження відповідача у справі Товариства з обмеженою відповідальністю Арго-Н є: 69068 м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 15.

Відповідач належним чином був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалу суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання на 14.03.2016р. та ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 28.03.2016р., надіслано на адресу відповідача: 69068 м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 15, зазначену у позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обовязок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно розяснень Вищого Господарського Суду України, які викладені в інформаційному листі від 15.03.2010 року № 01-08/140 Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві неявка в судові засідання учасників судового процесу (сторін), ненадання витребуваних судом документів та доказів, необхідних для повного розгляду справи подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Розяснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 р. Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких розяснень президії Вищого арбітражного суду України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання не звільняє відповідача від виконання вимог суду, викладених в ухвалах суду і направлення суду витребуваних матеріалів.

Суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує коло осіб, які можуть зявитися в судове засідання та представляти інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю Арго-Н, згідно статті 28 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті. Відповідач свої зобовязання не виконав, не скористався правом на захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження.

Позов це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного субєктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріальноправова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється субєктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Господарським судом встановлено, що 09.04.2014р. між Госпрозрахунковим відокремленим структурним підрозділом «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Арго-Н (замовник) укладено договір про надання послуг № 047/33.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов'язується надати послуги буксиру "Московський-2" у проводці БТ-440, а замовник зобов'язується оплатити данні послуги.

Згідно п. 1.2 договору портові послуги Буксира замовник компенсує виконавцю додатково на підставі виставленого рахунку виконавцем за ціною організації, яка надає дані послуги.

Оплата наданих послуг здійснюється замовником на підставі почасової оплати за використання буксира у розмірі 984 грн. грн.. 00 коп., в тому числі ПДВ 164 грн. 00 коп. за годину.

Відповідно до п. 2.2 договору попередня вартість наданих послуг складає 7 872 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 1 312 грн. 00 коп.

Остаточна вартість наданих послуг за договором визначає ться на підставі підписаного обома сторонами Акту наданих послуг.

Згідно п. 2.4 договору остаточний розрахунок виконує ться на день підписання Акту наданих послуг.

Сторонами складено та підписано Акт наданих послуг від 14.04.2014р. за надання послуг буксиру "Московський-2" у проводці БТ-440 на суму 7 872 грн. 00 коп., відповідно до якого був виставлений рахунок № 126 від 10.04.2014р. на суму 7 872 грн. 00 коп., яку відповідач сплатив на підставі платі жного доручення № 160 від 11.04.2014р.

Крім того, сторонами за договором складений та підписаний Акт наданих послуг від 24.04.2014р. про компенсацію портових зборів за договором по наданню послуг Буксира "Московський-2" на суму 2 249 грн. 90 коп., на підставі чого позивачем був виставлений рахунок № 129 від 28.04.2014р. на сплату портових зборів при буксировці "БТ-440" 14.04.2014р., згідно договору, яка відповідачем не сплачена по теперішній час.

Отже, в порушення умов договору відповідач не здійснив оплату за надані позивачем послуг, в результаті чого сума боргу склала 2 249 грн. 90 коп.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як свідчать надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні обовязки.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідачем не надано доказів, в підтвердження відсутності вини та доказів вжиття всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання у повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 249 грн. 90 коп. основного боргу.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 33 ГПК України сторони зобов'язані вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобовязання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобовязань. Якщо учасники зобовязання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобовязання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обовязків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобовязання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобовязання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобовязання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 6 від 23.03.12р. «Про судове рішення», якщо про зміну предмета або підстав позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, якщо відповідну заяву прийнято господарським судом, зазначається в описовій частині рішення, і подальший виклад рішення, в тому числі його резолютивної частини, здійснюється з урахуванням такої заяви. При цьому у господарського суду відсутні підстави для припинення провадження у справі в частині, на яку зменшився розмір позовних вимог.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 249 грн. 90 коп. боргу. (письмова заява позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського Суду України № 6 від 23.03.12р. передбачено,, що збільшення або зменшення розміру позовних вимог, кщо відповідну заяву прийнято господарським судом, зазначається в описовій частині рішення, і подальший виклад рішення, в тому числі його резолютивної частини, здійснюється з урахуванням такої заяви. При цьому у господарського суду відсутні підстави для припинення провадження у справі в частині, на яку зменшився розмір позовних вимог.

На підставі статті 85 ГПК України 28.03.2016року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог( з урахуванням письмової заяви позивача щодо зменшення розміру позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство, м. Ізмаїл, Одеська область в особі Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод, м. Кілія, Одеська область до Товариства з обмеженою відповідальністю Арго-Н, м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Арго-Н (69068 м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 15, п/р 6002 в ПАТ "КБ"Надра", МФО380764, , ІПН99, св-во платника ПДВ №200074233) на користь Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство (68600 Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Краснофлотська, 28) в особі Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод (68303 Одеська область, м. Кілія, вул. Леніна, 3, (п/р 4309, у філії Одеського О У АТ « Ощадбанк», МФО 328845, Код , ІПН 26, св-во платника ПДВ № 100343793) 2 249 (дві тисячі двісті сорок девять) грн. 90 коп. боргу, 579 (пятсот сімдесят девять ) грн. 18 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 31.03.2016р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.