донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

15.03.2016 справа №905/3075/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 довіреність №10/47 від 31.07.2015р. Не зявився Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі", м.Краматорськ
на рішення господарського суду Донецької області
від11 січня 2016 р. (повний текст рішення складено та підписано 15.01.2016р.)
у справі№ 905/3075/15 (суддя Ю.О. Паляниця)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі", м.Краматорськ
доПублічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування", м.Краматорськ
проСтягнення 5 518 060,60 грн.
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.01.2016р. у справі №905/3075/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі", м.Краматорськ до Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування", м.Краматорськ про стягнення заборгованості в сумі 5 518 060,60 грн., яка складається з суми основної заборгованості у розмірі 2 191 594,16грн., пені у розмірі 1 661 775,78грн., 3% річних у сумі 123 715,23грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 540 975,43грн. задоволені частково, стягнуто з відповідача на користь позивача на поточний рахунок із спеціальним режимом використання №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ Ощадбанк, МФО 305482 суму основного боргу в розмірі 2 191 594,16 грн., а також на поточний рахунок №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ Ощадбанк, МФО 305482 пеню в розмірі 634 631,22 грн, 3% річних 45 942,77 грн, інфляційних втрат 61 733,64 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі", м.Краматорськ подана апеляційна скарга, в якій останнє просить скасувати рішення суду першої інстанції частково та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства та дійшов помилкового висновку про виключення із розрахунку періодів, в які виконання судових рішень із стягнення сум основного боргу було розстрочено.

Позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача наданими йому правом не скористався, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України - справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі, м.Краматорськ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства Краматорський завод важкого верстатобудування, м.Краматорськ про стягнення на поточний рахунок №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ Ощадбанк, МФО 305482, суми штрафної санкції у вигляді пені в розмірі 1661775,78 грн, 3% річних 123715,23 грн, інфляційних втрат 1540975,43 грн. та стягнення на поточний рахунок із спеціальним режимом використання №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ Ощадбанк, МФО 305482, суми основного боргу в розмірі 2191594,16 грн.

Позовні вимоги до Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування", м.Краматорськ обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії №30200002 від 21.06.2004р. в частині своєчасної оплати поставленої електроенергії.

Як зазначає позивач, за наведеним договором останній у період листопад 2014р. вересень 2015р. поставив відповідачу активну електроенергію на загальну суму 9 486 952,88 грн., що підтверджує наявними у матеріалах справи актами про покази розрахункових приладів обліку, обсяги та вартість активної електроенергії. При цьому, відповідачем вартість отриманої електроенергії сплачено частково з порушенням строків оплати отриманої електроенергії у період листопад 2014 року вересень 2015 року, у звязку з чим позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання відповідачем його зобов'язань за договором про постачання електричної енергії №30200002 від 21.06.2004р. щодо своєчасної оплати поставленої позивачем електроенергії. Одночасно, здійснюючи перерахунок заявлених до стягнення розмірів пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції виключив з періодів нарахування штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат періоди, в які виконання судових рішень із стягнення сум основного боргу було розстрочено та відповідно строк виконання яких, на думку суду, не настав.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду підлягає зміні з наступних підстав.

Так, 21.06.2004р. між сторонами укладено договір на постачання електричної енергії №30200002, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю Сервіс-Інвест (найменування змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі) позивач (постачальник) зобовязався постачати електричну енергію відповідачу, Відкритому акціонерному товариству Краматорський завод важкого верстатобудування (найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство Краматорський завод важкого верстатобудування) (споживачу), а відповідач оплатити постачальнику електричної енергії її вартість та здійснити інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами. (пункт 1.1 договору).

Відповідно до п.2.1.2 договору №30200002 від 21.06.2004р. постачальник електричної енергії зобовязався постачати споживачу електроенергію як різновид товару.

Згідно із п.2.2.3 договору №30200002 від 21.06.2004р. споживач зобовязався, зокрема, оплачувати постачальнику вартість електричної енергії.

За змістом п.3.2 додатку №2 до договору №30200002 від 21.06.2004р. споживач зобовязаний здійснювати оплату отриманих від постачальника рахунків самостійно, в тому числі, наступним чином: до 06 числа щомісячно сплачувати суму за остаточним рахунком за попередній розрахунковий період.

Пунктом 9.4 договору №30200002 від 21.06.2004р. встановлено, що останній набирає чинності з 01.07.2004р. за умови підписання сторонами всіх, перелічених у п.9.1 договору додатків і укладається на термін до 31.12.2005р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов,

Зобовязання сторін за вказаною угодою автоматично продовжувались кожний наступний рік, тобто на на момент виникнення заявленої до стягнення суми боргу, сторони перебували у договірних відносинах.

Частина 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначає, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Також, згідно з ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Як встановлено господарським судом, в період з листопада 2014 року по вересень 2015 року постачальник поставив споживачу електроенергію на загальну суму 9 486 952,88 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами про покази розрахункових приладів обліку, обсяги та вартість активної електроенергії, а саме: за листопад 2014 року на суму 1 002 085,84 грн. (861698 кВт/год), за грудень 2014 року на суму 1 385 828,33 грн. (1118939 кВт/год), за січень 2015 року на суму 1 162 411,30 грн. (893860 кВт/год), за лютий 2015 року на суму 1 066 545,47 грн. (820142 кВт/год), за березень 2015 року на суму 978 497,51 грн. (716596 кВт/год), за квітень 2015 року на суму 837 949,56 грн (584442 кВт/год), за травень 2015 року на суму 785 253,14 грн. (547 688 кВт/год), за червень 2015 року на суму 432 019,69 грн (286980 кВт/год), за липень 2015 року на суму 430 021,02 грн (272055 кВт/год), за серпень 2015 року на суму 717 640,64 грн (468055 кВт/год), за вересень 2015 року на суму 688 700,38 грн (458 950 кВт/год).

Позивачем для сплати вартості поставленої електроенергії виставлено відповідачу наступні рахунки №35/30200002: від 30.11.2014р. за спожиту у листопаді 2014 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 1 002 085,84 грн.), від 31.12.2014р. за спожиту у грудні 2014 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 1 385 828,33 грн.), від 31.01.2015р. за спожиту у січні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 1 162 411,30 грн.), від 28.02.2015р. за спожиту у лютому 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 1 066 545,47 грн.), від 31.03.2015р. за спожиту у березні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 978 497,51 грн.), від 30.04.2015р. за спожиту у квітні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 837 949,56 грн.), від 31.05.2015р. за спожиту у травні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 785 253,14 грн), від 30.06.2015р. за спожиту у червні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 432 019,69 грн), від 31.07.2015р. за спожиту у липні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 430 021,02 грн), від 31.08.2015р. за спожиту у серпні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 717 640,64 грн), від 30.09.2015р. за спожиту у вересні 2015 року електроенергію (всього нараховано за звітний розрахунковий період 688 700,38 грн).

Зазначені рахунки отримані відповідачем, про що свідчать підписи директора підприємтва ОСОБА_5

Також, факт отримання електроенергії за договором №30200002 від 21.06.2004р. не спростовано відповідачем.

Як зазначалось вище, споживач зобовязаний здійснювати оплату отриманих від постачальника рахунків самостійно, зокрема до 06 числа щомісячно сплачувати суму за остаточним рахунком за попередній розрахунковий період.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками господарського суду, що оплата за спожиту електроенергію, яка поставлена відповідачу повинна здійснюватись наступним чином: за поставкою листопада 2014 року на суму 1 002 085,84 грн. 05.12.2014р. включно, за поставкою грудня 2014 року на суму 1 385 828,33 грн. 05.01.2015р. включно, за поставкою січня 2015 року на суму 1 162 411,30 грн. 05.02.2015р. включно, за поставкою лютого 2015 року на суму 1 066 545,47 грн. 05.03.2015р. включно, за поставкою березня 2015 року на суму 978 497,51 грн. 06.04.2015р. включно, з урахуванням того, що останній день строку (05.04.2015р.) припадав на вихідний день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України), за поставкою квітня 2015 року на суму 837 949,56 грн. 05.05.2015р. включно, за поставкою травня 2015 року на суму 785 253,14 грн. 05.06.2015р. включно, за поставкою червня 2015 року на суму 432 019,69 грн. 06.07.2015р. включно, з урахуванням того, що останній день строку (05.07.2015р.) припадав на вихідний день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України), за поставкою липня 2015 року на суму 430 021,02 грн. 05.08.2015р. включно, за поставкою серпня 2015 року на суму 717 640,64 грн 07.09.2015р. включно, з урахуванням того, що останній день строку та наступний за ним день (05.09.2015р., 06.09.2015р.) припадали на вихідні дні (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України), за поставкою вересня 2015 року на суму 688 700,38 грн. 05.10.2015р. включно.

Як встановлено господарським судом, відповідач перерахував на користь позивача грошові кошти на загальну суму 2 274 720,16 грн, а саме: за поставку у листопаді 2014 року на суму 1 002 085,84 грн.: 02.12.2014р. 300 000 грн.; поставка лютого 2015 року на суму 1 066 545,47 грн.: 10.03.2015р. 300 000 грн.; 11.03.2015р. 200 000 грн.; -23.03.2015р. 200000 грн.; 30.03.2015р. 366545,47 грн.; поставка березня 2015 року на суму 978 497,51 грн.: 23.09.2015р. 46 133,98 грн.; поставка червня 2015 року на суму 432 019,69 грн.: 06.07.2015р. 432 019,69 грн.; поставка липня 2015 року на суму 430 021,02 грн: 23.09.2015р. 430 021,02 грн.

Наразі, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо врахування письмових пояснень позивача б/н від 11.01.2016р. стосовно віднесення оплат на суми 432 019,69 грн. та 430 021,02 грн. в рахунок погашення заборгованості, що виникла за зобовязаннями червня і липня 2015 року, відповідно. Крім того, з огляду на наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості, грошові кошти у розмірі 46 133,98 грн. були зараховані позивачем в якості оплати боргу за березень 2015 року.

За твердженням позивача, на теперішній час заборгованість відповідача становить 7 212 232,72 грн. (листопад 2014 року вересень 2015 року), в тому числі: 2 191 594,16 грн. за поставками травня, серпня, вересня 2015 року; 5 020 638,56 грн. за поставками листопада 2014 року квітня 2015 року, червня липня 2015 року.

Предметом спору у даній справі є наявність заборгованості відповідача за спожиту електроенергію травня, серпня, вересня 2015 року на загальну суму 2 191 594,16 грн.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Зобов'язанням, у свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Таким чином, позивач свої обов`язки за договором виконав належним чином, здійснивши поставку електроенергії, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості спожитої електроенергії у травні, серпні, вересні 2015 року не виконав, у зв`язку з чим за останнім утворилась заборгованість в розмірі 2 191 594,16 грн.

Виходячи з наведеного, оскільки відповідачем не надано доказів сплати заборгованості на суму 2 191 594,16 грн., Публічним акціонерним товариством "Краматорський завод важкого верстатобудування", м.Краматорськ допущено порушення вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, щодо належного виконання договірних зобов'язань. Тому, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 2 191 594,16 грн. судом першої інстанції задоволені обґрунтовано.

Одночасно, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь пеню 1 661 775,78 грн, 3% річних 123 715,23 грн. та інфляційні втрати 1 540 975,43 грн, через неналежне виконання відповідачем зобовязань з оплати активної електричної енергії, що поставлена за договором №30200002 від 21.06.2004р. в період з листопада 2014 року до вересня 2015 року включно (суму основної заборгованості за період з листопад грудень 2014р., січень лютий 2015р., березень квітень 2015р. у розмірі 5 020 638,56грн. стягнуто на підставі рішень господарських судів.)

Здійснюючи перерахунок заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції виключив періоди нарахування вказаних сум, в які виконання судових рішень із стягнення сум основного боргу було розстрочено та, відповідно, строк виконання яких, на думку суду, не настав.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком господарського суду з огляду на наступне.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що рішенням господарського суду Запорізької області від 10.04.2015р. у справі №908/976/15-г за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі до Публічного акціонерного товариства Краматорський завод важкого верстатобудування про стягнення 2 915 053,41 грн. позовні вимоги задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 2 915 053,41 грн. основного боргу за спожиту електричну енергію, а також 58 301,07 грн. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24.06.2015р. (з урахуванням змісту ухвали від 31.08.2015р.) рішення місцевого суду змінено, доповнено резолютивну частину абзацом наступного змісту: Розстрочити виконання рішення господарського суду Запорізької області від 10.04.2015р. до 25.06.2016р. щомісячно рівними частинами.

Предметом розгляду у цій справі було стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу, який утворився внаслідок невиконання відповідачем зобовязань з оплати вартості активної електричної енергії, що була поставлена за договором №30200002 від 21.06.2004р., зокрема за період листопад-грудень 2014 року.

Крім того, рішенням господарського суду Донецької області від 20.07.2015р. у справі №905/335/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі до Публічного акціонерного товариства Краматорський завод важкого верстатобудування про стягнення 1816447,07 грн. позовні вимоги задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 1816447,07 грн. заборгованості за активну електроенергію, а також 36328,94 грн. судового збору. Розстрочено виконання рішення в частині стягнення заборгованості за активну електроенергію в сумі 1816447,07 грн. строком на 1 рік за наступним графіком: з серпня 2015 року до червня 2016 року включно щомісяця підлягає сплаті по 151370,59 грн., а у липні 2016 року 151370,58 грн. зі строком сплати до останнього числа кожного місяця розстрочки.

Предметом розгляду у цій справі було стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу, який утворився внаслідок невиконання відповідачем зобовязань з оплати вартості активної електричної енергії, що була поставлена за договором №30200002 від 21.06.2004р. у березні та квітні 2015 року.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 08.06.2015р. у справі № 908/1875/15-г за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі до Публічного акціонерного товариства Краматорський завод важкого верстатобудування про стягнення 1 728 956,77 грн. позовні вимоги задоволено частково: припинено провадження в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 566545, 47 грн. на підставі п. 1.1 ст. 80 ГПК України, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 1 162 411,30 грн., а також судовий збір у розмірі 34 579,14 грн. Розстрочено виконання судового рішення № 908/1875/15-г на 24 місяці, шляхом щомісячної сплати рівними частинами по 48 433 грн.81 коп. починаючи з липня 2015 р.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.07.2015р. рішення господарського суду Запорізької області від 08.06.2015 року у справі №908/1875/15-г в частині надання розстрочки на виконання судового рішення №908/1875/15-г на 24 місяці скасоване, в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 1 162 411,30 грн. залишено без змін.

Предметом розгляду у цій справі було стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу, який утворився внаслідок невиконання відповідачем зобовязань з оплати вартості активної електричної енергії, що була поставлена за договором №30200002 від 21.06.2004р. у січні-лютому 2015р.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) господарському суду при прийнятті рішення надано право відстрочити або розстрочити його виконання. При цьому, згідно із частиною першою статті 121 ГПК України суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, підставою для розстрочки виконання рішення є наявність об'єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим застосування загального порядку примусового виконання рішень.

За загальним правилом відсутність вини особи у порушенні зобов'язання може бути підставою для звільнення цієї особи від відповідальності (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, у частині першій статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із частиною другою зазначеної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку про те, що спеціальні правові наслідки прострочення грошового зобов'язання у вигляді сплати суми заборгованості з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми настають навіть у випадку неможливості виконання боржником грошового зобов'язання, оскільки нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, враховуючи те, що при вирішенні питання про розстрочку/відстрочку виконання рішення суд не змінює (не припиняє) договірні правовідносини сторін щодо строків виконання зобов'язання, і розстрочка/відстрочка стосується лише зміни строків примусового виконання рішення, що визначені у Законі України "Про виконавче провадження", колегія вважає, що наявність розстрочки/відстрочки виконання рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання у строки, визначені у договорі, та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації згідно з вимогами частини другої статті 625 ЦК України, оскільки під час розстрочки інфляційні процеси тривають, і грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним.

З огляду на вищевикладене, висновок суду про те, що три проценти річних та інфляційні втрати, що нараховані на встановлену в судовому рішенні суму боргу не нараховуються, якщо судом надавалась розстрочка/відстрочка виконання рішення суперечить нормам статті 625 ЦК України, що встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання, у звязку з чим рішення господарського суду Донецької області підлягає зміні в цій частині.

Згідно із п.5.1 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано до стягнення 3% річних у розмірі 123 715,23 грн (період з 07.12.2014р. до 30.10.2015р.), а також інфляційні втрати на суму 1 540 975,43 грн (період з листопада 2014 року до вересня 2015 року).

Перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення 3% річних на загальну суму 123715,23грн. за період з 29.04.2015р. по 11.05.2015р., апеляційна інстанція вважає його арифметично вірним та вважає хибним висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог у цій частині на суму 45 942,77грн.

Одночасно, перевіривши розрахунок інфляційних втрат на суму 1 540 975,43 грн., нарахованих за вказаний вище період, колегія суддів вважає його арифметично невірним, у звязку з чим стягненню підлягають інфляційні втрати у розмірі 1 540 925,11грн., а висновок господарського суду щодо задоволення позовних вимог в цій частині у сумі 61 733,64грн. помилковим.

Також, у звязку з порушенням відповідачем строків оплати товару, позивачем нараховано суму пені за кожним рахунком окремо за період з 07.12.2014р. по 30.10.2015р. в розмірі 1 661 775,78грн.

Згідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ст.611 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановлених законом або договором мір відповідальності.

Відповідно до ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

За приписом ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Між тим, судом першої істанції не враховано, що ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора.

Відповідно до п. 4.2.1 договору №30200002 від 21.06.2004р. встановлено, що за внесення платежів, передбачених умовами цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком Порядок розрахунків, споживач сплачує постачальнику електричної енергії штрафну неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені колегія суддів, вважає помилковим висновок суду щодо задоволення позовних вимог у сумі 634 631,22грн. з огляду на вищевикладене та вважає, що вірним розміром пені, яка підлягає стягненню є 1 420 977,16грн.

В іншій частині цих вимог в розмірі 240 798,63грн. судом відмовляється з огляду на невірний арифметичний розрахунок позивача.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області зміні в частині стягнення пені, 3 % річних, інфляційних втрат та витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягають пропорційному розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Високовольтні мережі", м.Краматорськ - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 11 січня 2016 р. у справі № 905/3075/15 змінити в частині стягнення пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та судового збору .

Викласти абзац 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Краматорський завод важкого верстатобудування (84306, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Орджонікідзе, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вулиця Островського, буд.8, ) на поточний рахунок №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ Ощадбанк, МФО 305482) 1 420 977,16грн. пені, 123 715,23грн. - 3% річних, інфляційних втрат 1 540 925,11грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 79 158,18грн.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 11 січня 2016 р. у справі № 905/3075/15 - залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Краматорський завод важкого верстатобудування (84306, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Орджонікідзе, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Високовольтні мережі (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вулиця Островського, буд.8, ) на поточний рахунок №6747/980 у філії Дніпропетровського обласного управління АТ Ощадбанк, МФО 305482) 38 664,61 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Донецької області видати накази у відповідності до вимог, які встановлені до виконавчого документу Законом України Про виконавче провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Зубченко І.В.

ОСОБА_3