ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2016 р.Справа № 915/1833/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Полінецький В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність № 5 від 11.01.2016)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій

на рішення господарського суду Миколаївської області від 14 січня 2016 року, повний текст якого складено та підписано 19 січня 2016 року

по справі № 915/1833/15

за позовом Приватного акціонерного товариства Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій

до відповідача ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

В С Т А Н О В И В :

30.10.2015 року Приватне акціонерне товариство Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій (далі по тексту позивач, скаржник) звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі по тексту відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.09.2015 року № 38-ріш по справі № 1-26.250/27-2015.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем при прийнятті Рішення № 38-ріш від 22.09.2015 року в порушення норм чинного законодавства надана невірна оцінка обставинам, що мало ознаки зловживанням владних повноважень та перевищення службових обовязків, оскільки підставою для прийняття вказаного рішення є питання щодо складової вартості квитка, а не понесені позивачем витрати за 2013-2015 рік.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 14.01.2016 року по справі № 915/1833/15 (суддя Коваль С.М.) у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій відмовлено у повному обсязі.

Такий висновок суду мотивований тим, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами факт порушення відповідачем закону під час прийняття Рішення №38-ш та порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, ПАТ Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Так, апелянт в апеляційній скарзі посилається на ЗУ «Про автомобільний транспорт» та ОСОБА_3 надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою КМУ № 176 від 18.02.1997 року, відносно складового розміру квитка за сполученням «Первомайськ-Хмельницький», що саме і стало підставою для звернення гр. ОСОБА_4 до ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Крім того скаржник зазначає, що товариство своїми листами та доказами до них надало обгорнуту відповідь, щодо законності сплати коштів гр. ОСОБА_4

29.02.2016 року від відповідача надійшов до суду апеляційної інстанції відзив та додаткові письмові пояснення на апеляційну скаргу, в якому його представник в судових засіданнях просив залишити апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим та відповідаючим матеріалам справи.

31.03.2016 року через електрону адресу суду від Приватного акціонерного товариства Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій надійшли клопотання про відкладання розгляду та клопотання про продовження строку розгляду справи, у задоволенні яких колегією суддів відмовлено, з огляду на наступне.

Зазначені клопотання мотивовані тим, що відповідач не має можливості направити представника в судове засідання до Одеського апеляційного господарського суду 31.03.2016 року.

Вказане клопотання судовою колегією залишено без задоволення з огляду на те, що відповідно із ст.77 ГПК України розгляд справи відкладається за обставин, зазначених в цій статті, якщо спір при цих обставинах не може бути вирішено в даному засіданні. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, судова колегія вважає, що апеляційна скарга може бути розглянута в даному судовому засіданні без участі представника позивача. До того ж судова колегія вважає, що скаржник не довів належними доказами неможливість прибуття його представника в судове засідання, а тому не доведено належними доказами поважність причини неявки в судове засідання. У задоволенні клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги на 15 днів колегією суддів також відмовлено, з зазначених вище підстав.

31.03.2016 року в судовому засіданні представником відповідача надані додаткові документи, які колегією суддів апеляційної інстанції залучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, відзив та додаткові пояснення, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2015 року Головою ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надіслана вимога № 1-292/80-997 на адресу Приватного акціонерного товариства Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій про надання протягом 10-денного терміну з дня отримання вимоги наступної інформації та копій документів, а саме інформацію про розмір автостанційного збору по автостанціях, що належать ПрАТ «МОПАС», за період 2014 рік, зазначити вартість проїзду, за якою автомобільний перевізник здійснює перевезення від Первомайська до Хмельницького, надати копію документа, що підтверджує вартість такого проїзду, та інші вимоги (а.с.55-56).

Позивачем 20.07.2015 на вимогу Голови ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надіслано відповідь № 416 від 20.07.2015 року разом з додатками (а.с.40-41).

В подальшому Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України неодноразово зверталось до Приватного акціонерного товариства Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій з вимогами про надання інформації від 27.07.2015 № 1-292/80/159 (а.с.12) та від 07.08.2015 року № 1-292/80-1232 (а.с.13), на які позивач 03.08.2015 року та 13.08.2015 року надсилав на адресу ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України відповіді (а.с.7,15-16).

07.09.2015 Головою ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України направлено на адресу позивача факсограму №137 про запрошення на слухання у справі № 1-26.250/27-2015 про проведення засідання 22.09.2015 о 10:00 год. (а.с.187).

22.09.2015 прийнято рішення №38-ріш адміністративної колегії ОСОБА_2 обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, яким визнано дії Приватного акціонерного товариства Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій, які полягають у поданні інформації в неповному обсязі на вимогу голови Відділення від 27.07.2015 №1-292/80-1159, а саме неподання інформації на пункт 2.2 вищевказаної вимоги, у встановлені головою територіального відділення строки, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 14 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольному комітету України у встановлені головою територіального відділення строки. За вчинення порушення, накладено на Приватне акціонерне товариство Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій штраф у відповідності ст.52 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» у розмірі 40 800,00 грн. Відповідно до ч.3 ст.56 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення.

08.10.2015 року на адресу позивача надійшло Рішення № 38-ріш про порушення законодавства про захист економічної конкуренції від 22.09.2015 року.

Також зазначено, що рішення адміністративної колегії ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольному комітету України може бути оскаржено до господарського суду Миколаївської області у двомісячний строк з дня його одержання.

Таким чином, позивач в межах визначеним Законом України строк звернувся з позовною заявою про визнання незаконним та недійсним рішення ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, оскільки вважає, що відповідач зловживає владними повноваженнями, оскільки зобовязання останнього про надання підприємством інформації про фактичні витрати за продаж квитків за період з 2013-2015 є на думку позивача незаконним.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій та вважає, що його доводи, заперечення і вимоги, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України, і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 21 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України „Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду. З огляду на зміст наведеної норми, статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення, справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України (п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, № 15 „Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15).

А тому, спір у даній справі дійсно відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Згідно з статтею 3 вказаного Закону основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Статтею 4 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Приписами статті 5 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України „Про захист економічної конкуренції", „Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України утворюється у складі Голови та восьми державних уповноважених. Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі:

- розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

- приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

- перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проводити перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; призначати експертизу та експерта з числа осіб, які володіють необхідними знаннями для надання експертного висновку;

- проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

У сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики. (п.1 ч.3 статті 7 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України")

Статтею 22-1 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону України „Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Частиною 1 статті 59 Закону України „Про захист економічної конкуренції" визначені підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, а саме: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відтак, розглядаючи позов про визнання недійсним рішення ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, суд зобов'язаний перевірити наявність чи відсутність визначених законом підстав для визнання рішення органу Антимонопольного комітету України недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку із розглядом заяви гр. ОСОБА_4 та здійсненням дослідження ринку автостанційних послуг на предмет дотримання учасниками цього ринку вимог законодавства про захист економічної конкуренції, 27.07.2015 відділенням на адресу ПрАТ "МОПАС" було направлено вимогу від №1-292/80-1159 про необхідність надання у 5-денний термін ґрунтовних пояснень, документів та матеріалів для розгляду обставин, викладених у зверненні. Так, у вимозі Відділення вимагало:

1. Надати копію наказу ПрАТ "МОПАС" №77 від 29.08.2013 "Про затвердження розміру комісії від попереднього продажу квитків", на який йде посилання у листі Товариства від 20.07.2015 №416 наказом Товариства№77 від 29.08.2013.

2.1. Обґрунтувати розмір комісії від попереднього продажу квитків 15 відсотків.

2.2. Зазначити фактичні витрати, які були понесені Товариством на надання послуги з попереднього продажу квитків за період 2013,2014,2015 роки.

3. Надати для прикладу копії квитків, що реалізовані на Первомайському автовокзалі 10.05.2015 року на рейс №801 "Миколаїв-Чернівці" (перевізник ТДВ "Оріон-Авто".

У разі відсутності, надати копії інших квитків (4-5 шт.), що реалізовані у травні 2015 року. При цьому додати таблицю з вартістю проїзду пасажирів по маршруту "Миколаїв-Чернівці", рейс №801.

4. У наданій інформації в п.8 листа Товариства від 20.07.2015 №416 відсутні дані щодо загальної вартості квитків для пасажирів. Отже, необхідно надати копії квитків, що реалізовані на Первомайському автовокзалі на рейс №81 по маршруту "Вознесенськ-Хмельницький".

4.1 Надати розрахунок, розшифрування, пояснення щодо зазначеної у п.8 вищевказаного листа Товариства комісії перевізника (без ПДВ) по кожному квитку.

4.2 Надати розрахунок, розшифрування, пояснення щодо зазначеної у п.8 вищевказаного листа Товариства суми комісійної винагороди ПрАТ "МОПАС" (15%+20%) по кожному квитку.

Однак Вимогу ОСОБА_2 обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України товариством було виконано не у повному обсязі, не надано інформації на п.2.2 Вимоги.

З пояснень відповідача вбачається, що відсутність витребуваної інформації перешкоджала ґрунтовному дослідженню питань, поставлених заявником, оскільки він скаржився саме на високу вартість квитка, а складовою частиною цієї вартості є, як з'ясовано Відділенням, вартість автостанційних послуг, що були надані гр. ОСОБА_4, у тому числі й послуга з попереднього продажу квитка.

ОСОБА_3 органів Антимонопольного комітету України вимагати інформацію, необхідну для виконання територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, та обов'язковість виконання вимог голови територіального відділення Антимонопольного комітету України у визначені ними строки, визначено такими законодавчими приписами.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, тощо.

Для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, утворені територіальні відділення, які здійснюють аналогічні завдання та наділені певною компетенцією, а їх голови - певними повноваженнями.

Відповідно до статті 5 цього Закону, Антимонопольний комітет України (відповідно ї органи, що входять в його систему) здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Пунктом 5 частини 1 статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що голова територіального відділення має право при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проводити перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічні повноваження закріплено й у Положенні про територіальне відділення, затвердженому розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001р. №32-р, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 березня 2001 р. за №291/5482 (зі змінами) (надалі - Положення). Зокрема, підпунктом 4 частини першої пункту 3 та підпунктом 5 частини першої пункту 8 Положення передбачено, що відділення Антимонопольного комітету України, його голова мають повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до приписів статей 22, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення в межах його компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки.

Невиконання вимог голови територіального відділення Антимонопольного комітету України тягне за собою передбачену законом відповідальність.

В обґрунтування вимог, викладених в апеляційній скарзі, скаржник посилається на порушення відповідачем ОСОБА_3 розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Однак судовою колегією вказані доводи скаржника до уваги не приймаються, з огляду на наступне. Так, позивач посилається на пункт 23 ОСОБА_3 розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 29.06.1998р. №169 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 22.07.1998р. за № 471/2911, який не підлягає застосуванню у даній справі з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 23 ОСОБА_3 службовцями Комітету, Відділення, яким доручено збирання та аналіз доказів, проводяться дії, направлені на всебічне, повне і об'єктивне з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін.

Зокрема у справах можуть проводитися такі дії:

- дослідження регіонального або загальнодержавного ринку;

- одержання від сторін, третіх осіб, інших осіб письмових та усних пояснень, які можуть фіксуватися в протоколі;

- вилучення письмових та речових доказів, зокрема документів, предметів чи інших носіїв інформації, що можуть бути доказами чи джерелами доказів у справі;

- накладення арешту на предмети, документи, інші носії інформації, що можуть бути доказами чи джерелами доказів у справі.

Зазначений пункт міститься у розділі VII "Розгляд справи", отже дії, перелічені у ньому, зокрема, на які вказує Позивач (одержання від сторін, третіх осіб, інших осіб письмових та усних пояснень, які можуть фіксуватися в протоколі), можуть проводитись службовцями Відділення саме в ході розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Таким чином, як вірно було зазначено місцевим господарським судом, у зв'язку з тим, що ПрАТ "МОПАС" не надало інформацію в повному обсязі, адміністративною колегією Відділення і було порушено справу про порушення законодавства про захист економічної конкуренції №1-26.250/27-2015 за ознаками пункту 14 статті 50 ЗУ «Про захист економічної конкуренції».

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Миколаївської області від 14.01.2016 року по справі № 915/1833/15 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Миколаївське обласне підприємство автобусних станцій залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від „14 січня 2016 року по справі № 915/1833/15 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „04 квітня 2016 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров