РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016Справа №910/3066/16

За позовом Комунального підприємства «Головний інформаційно - обчислювальний центр»
доКомунального підприємства «Ремонтно - експлуатаційна організація - 9»
простягнення 20 470,12 грн
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Коваль К.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Головний інформаційно - обчислювальний центр» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Ремонтно - експлуатаційна організація - 9» про стягнення заборгованості у розмірі 20 470,12 грн, з яких: 3 824,40 грн - заборгованість за договором №3095 від 01.06.2011, 7 116,00 грн - заборгованість за договором №3567 від 03.09.2014, 376,60 грн - заборгованість за надані послуги згідно гарантійного листа №38, 4 763,22 грн - інфляційних втрат, 381,24 грн - 3% річних та 4 027,66 грн - неустойки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 порушено провадження у справі № 910/3066/16 та призначено розгляд справи на 11.03.2016.

Представник позивача 10.03.2016 через канцелярію суду подав довідку про відсутність аналогічного спору та письмові пояснення у справі.

Представник відповідача в судове засідання 11.03.2016 не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 11.03.2016 розгляд справи відкладено на 28.03.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 28.03.2016 надав усні пояснення відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 28.03.2016 не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 28.03.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2011 між Комунальним підприємством «Головний інформаційно - обчислювальний центр» (виконавець, позивач) та Комунальним підприємством «Ремонтно - експлуатаційна організація - 9» (замовник, відповідач) укладений договір про надання послуг №3095, відповідно до умов якого замовник доручає та оплачує, а виконавець приймає на себе зобов'язання надавати послуги, які передбачають надання та інформаційно-технологічне супроводження програмного забезпечення виконавця на ПК замовника, відповідно до додатку №1.

Відповідно до п. 3.2 договору №3095 вартість послуг розраховується на основі діючих прейскурантів та калькуляцій КП ГІОЦ.

Вартість послуг, що обумовлені в акті, оплачується замовником на протязі десяти днів з дня отримання акта (п.3.5).

Згідно п. 2.3.3 договору №3095 замовник зобов'язаний розглянути протягом п'яти днів, з дня отримання, наданий виконавцем акт приймання-передачі наданих послуг та повернути підписаний другий примірник акта виконавцю.

У разі непідписання акту приймання-передачі наданих послуг протягом п'яти робочих днів з дня його отримання та ненадання у цей же строк письмової вмотивованої відмови від його підписання, послуги вважаються прийнятими без претензій та зауважень, згідно з актом приймання-передачі наданих послуг, який підписаний виконавцем в односторонньому порядку.

Термін дії договору встановлюється з 01.06.2011 по 31.12.2011. Якщо за 2 місяці до припинення строку дії договору ні одна із сторін не заявила про зміни його умов чи припинення його дії, договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік (п.7.1).

Як зазначав позивач, ним, на виконання умов договору №3095 від 01.06.2011, за період з травня 2014 по серпень 2015 було надано позивачу послуги на суму 3 883,20 грн, на підтвердження чого позивач надав суду акти приймання-передачі наданих послуг:

- №335-6055 від 30.05.2014 на суму 237,60 грн; №335-7318 від 27.06.2014 на суму 237,60 грн; №335-8662 від 31.07.2014 на суму 237,60 грн; №335-11339 від 30.09.2014 на суму 237,60 грн; №335-12611 від 31.10.2014 на суму 237,60 грн; №335-14013 від 28.11.2014 на суму 237,60 грн; №335-15278 від 31.12.2014 на суму 237,60 грн; №335-934 від 30.01.2014 на суму 247,80 грн, які підписані представниками позивача та відповідача, та скріплені печатками юридичних осіб;

- №335-9972 від 29.08.2014 на суму 237,60 грн; №335-7343 від 30.06.2015 на суму 247,80 грн; №335-8581 від 31.07.2015 на суму 247,80 грн; №335-9859 від 31.08.2015 на суму 247,80 грн, які з листом від 24.09.2015 №02-4648 надіслані на адресу відповідача рекомендованим листом, що підтверджується описом вкладення у поштове відправлення від 02.10.2015, проте, відповідачем зазначені акти не підписані, письмової відмови від підписання актів позивачу не надано.

Згідно пунктів 1, 2 розділу ІІ наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 "Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень" нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Таким чином, враховуючи п. 2.3.3, 3.5 договору №3095, нормативні строки пересилання поштових відправлень, встановлених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958, послуги, надані позивачем згідно актів №335-9972 від 29.08.2014; №335-7343 від 30.06.2015; №335-8581 від 31.07.2015; №335-9859 від 31.08.2015 вважаються прийняті відповідачем та останній зобов'язаний був оплатити їх вартість до 17.10.2015 (02.10.2015 (дата надсилання актів) + 3 дня на пересилання поштового відправлення (без врахування вихідних) + 10 днів (з дня отримання акту п. 3.5 договору).

Крім того, позивачем на підтвердження надання послуг за договором №3095 від 01.06.2011 надано акти приймання-передачі наданих послуг:

- №335-2147 від 27.02.2015 на суму 247,80 грн, №335-3455 від 31.03.2015 на суму 247,80 грн; №335-4808 від 30.04.2015 на суму 247,80 грн; №335-5999 від 29.05.2015 на суму 247,80 грн, які надіслані позивачем відповідачу разом з претензією від 17.06.2015 №02-3126 та отримані останнім 08.07.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №086, та фіскальним чеком поштової установи №9374 від 17.06.2015, проте, відповідачем зазначені акти не підписані, письмової відмови від підписання актів позивачу не надано.

Таким чином, враховуючи п. 2.3.3, 3.5 договору №3095 від 01.06.2011, послуги, надані позивачем згідно актів №335-2147 від 27.02.2015 на суму 247,80 грн, №335-3455 від 31.03.2015 на суму 247,80 грн; №335-4808 від 30.04.2015 на суму 247,80 грн; №335-5999 вважаються прийнятими відповідачем та останній зобов'язаний був оплатити їх вартість до 18.07.2016.

Проте, відповідач, вартість наданих позивачем за договором №3095 від 01.06.2011 послуг оплатив частково на суму 58,80 грн, в зв'язку з чим його заборгованість за договором становить 3 824,40 грн.

03.09.2014 між Комунальним підприємством «Головний інформаційно - обчислювальний центр» (виконавець) та Комунальним підприємством «Ремонтно - експлуатаційна організація - 9» (замовник) укладений договір про надання послуг №3567, відповідно до умов якого замовник доручає та оплачує, а виконавець приймає на себе зобов'язання надати замовникові, за його письмовим зверненням послуги, які передбачають надання інформації щодо розщеплення проведених нарахувань, призначених пільг та субсидій і оплат за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по складових тарифу з наданням відповідних вихідних форм, а також надання та інформаційно-технологічне супроводження програмного забезпечення «Розрахунок доходів та витрат по кожному будинку окремо в розмірі складових тарифів на утримання будинків, споруд та прибудинкових територій».

Згідно п. 1.2 договору №3567 від 03.09.2014 замовник отримує послуги по ціні та кількості, що вказані в актах приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 2.2 договору оплата за отриману послугу згідно п. 1.1 договору проводиться замовником протягом 7 банківських днів після отримання послуги, що визначається по даті підписання актів приймання-передачі наданих послуг.

Пунктом 2.3 договору №3567 від 03.09.2014 сторони погодили, що якщо замовник не підписав акти приймання-передачі наданих послуг протягом 5 робочих днів з дня їх отримання, або у цей же строк не надав письмову вмотивовану відмову від їх підписання, то послуги вважаються прийнятими згідно з актами приймання-передачі наданих послуг, які підписані виконавцем в односторонньому порядку.

Термін дії договору встановлюється з 01.09.2014 по31.12.2014. Якщо за 1 місяць до припинення строку дії договору ні одна із сторін не заявила про зміни його умов чи припинення його дії, договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік (п.5.1).

Як зазначав позивач, ним, на виконання умов договору №3567 від 03.09.2014, за період з вересня 2014 по лютий 2015 було надано позивачу послуги на суму 7 116,00 грн, на підтвердження чого позивач надав суду акти приймання-передачі наданих послуг:

- №333-11255 від 30.09.2014 на суму 1 164,00 грн; №333-12567 від 31.10.2014 на суму 1 164,00 грн; №333-13894 від 28.11.2014 на суму 1 164,00 грн; №333-15241 від 31.12.2014 на суму 1 164,00 грн; №333-1046 від 30.01.2015 на суму 1 230,00 грн, які підписані представниками позивача та відповідача, та скріплені печатками юридичних осіб;

- №333-2108 від 27.02.2015 на суму 1 230,00 грн, який надісланий позивачем відповідачу разом з претензією від 17.06.2015 №02-3126 та отриманий останнім 08.07.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №086, та фіскальним чеком поштової установи №9374 від 17.06.2015, проте, відповідачем зазначений акт не підписано, письмової відмови від підписання акту позивачу не надано.

Таким чином, враховуючи п. 2.2, 2.3 договору №3567 від 03.09.2014, послуги, надані позивачем згідно акту №333-2108 від 27.02.2015 на суму 1 230,00 грн вважаються прийнятими відповідачем та останній зобов'язаний був оплатити їх вартість до 18.07.2016.

Проте, відповідач, вартість наданих позивачем за договором №3567 від 03.09.2014 послуг не оплатив, в зв'язку з чим його заборгованість за договором становить 7 116,00 грн.

Крім того, відповідач листом №38 від 15.01.2014 звернувся до позивача з проханням надати йому додаткові інформаційно-обчислювальні послуги та гарантував оплату наданих послуг в повному обсязі.

Відповідно до актів приймання-передачі наданих послуг згідно гарантійного листа №38 від 15.01.2014: №333-8632 від 31.07.2014 на суму 178,80 грн та №333-9944 від 29.08.2014 на суму 178,80 грн, позивач надав відповідачу послуги загалом на суму 357,60 грн.

Проте, відповідач, надані позивачем послуги згідно гарантійного листа №38 від 15.01.2014 не оплатив, в зв'язку з чим його заборгованість становить 357,60 грн.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ч.2 ст. 207).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Судом встановлено, що позивач: на виконання умов договору №3095 від 01.06.2011 надав відповідачу послуги на суму 3 883,20 грн, проте, відповідач послуг оплатив частково на суму 58,80 грн, в зв'язку з чим його заборгованість за договором №3095 від 01.06.2011 становить 3 824,40 грн; на виконання умов договору №3567 від 03.09.2014 надав відповідачу послуги на суму 7 116,00 грн, проте, відповідач послуги не оплатив, в зв'язку з чим його заборгованість за договором 3567 від 03.09.2014 становить 7 116,00 грн; згідно гарантійного листа №38 від 15.01.2014 надав відповідачу послуги на суму 357,60 грн, проте, відповідач послуги не оплатив, в зв'язку з чим його заборгованість становить 357,60 грн. Загальна сума заборгованості відповідача за надані позивачем послуги становить 11 298,00 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення обставин повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договорами №3095 від 01.06.2011 та №3567 від 03.09.2014, згідно гарантійного листа №38 від 15.01.2014, нормативно до документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 11 298,00 грн.

Позивач за прострочення строків оплати за надані послуги нарахував та просить суд стягнути з відповідача 381,24 грн 3% річних та 4 763,22 грн інфляційних втрат (за періоди прострочення по кожному акту приймання передачі наданих послуг окремо, згідно наданого розрахунку).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договорів, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню частково на суму 349,11 грн та 4 705,74 грн, відповідно, з урахуванням дат отримання відповідачем актів, які ним не були підписані.

Крім того, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 4 027,66 грн (за період прострочення по кожному акту згідно наданого розрахунку).

Згідно п.1. статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами пункту 6.2 договору №3567 від 03.09.2014 сторони погодили, що замовник за несвоєчасне перерахування коштів виконавцю сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день затримання платежу.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору №3567 від 03.09.2014, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, порядку розрахунків погодженого сторонами, вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 1 597,83 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 80, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Ремонтно - експлуатаційна організація - 9» (03115, м. Київ, вул. Депутатська, 4/6-А, ) на користь Комунального підприємства «Головний інформаційно - обчислювальний центр» (02192, м. Київ, вул. Космічна, 12-А, ) 11 298 (одинадцять тисяч двісті дев'яносто вісім) грн 00 коп. - заборгованості, 4 705 (чотири тисячі сімсот п'ять) грн 74 коп. - інфляційних втрат, 349 (триста сорок дев'ять) грн 11 коп. - 3% річних, 1 597 (одну тисячу п'ятсот дев'яносто сім) грн 83 коп. - пені, 1 208 (одну тисячу двісті вісім) грн 40 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

04.04.2016.

Суддя Спичак О.М.