РІШЕННЯ

29.03.2016Справа №910/3546/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/3546/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Енгмір», смт. Калинівка,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Новотех-Монтаж», м. Київ,

про стягнення 91 102,43 грн.,

за участю представників:

позивача - Лукашенко Ю.І. (довіреність від 28.12.2015 № б/н); Кущ К.Ф. (довіреність від 28.12.2015 № б/н);

відповідача - Козаков О.А. (довіреність від 10.11.2015 № б/н); Пономаренко В.І. (довіреність від 10.11.2015 № б/н).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енгмір» (далі - ТОВ «Енгмір») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Новотех-Монтаж» (далі - ТОВ «Новотех-Монтаж») за неналежне виконання умов договору поставки та монтажу обладнання від 27.03.2013 № 2 (далі - Договір): 89 100 грн. основної заборгованості; 181,71 грн. втрат від інфляції; 563,89 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2016 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 24.03.2016.

18.03.2016 позивач подав суду документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі.

23.03.2016 відповідач подав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю забезпечити явку повноважного представника.

24.03.2016 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи рішення Господарського суду Кіровоградської області від 26.12.2014 зі справи № 912/3710/14 роздрукованого із сайту Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2016 розгляд справи було відкладено на 29.03.2016, у зв'язку з неявкою представника відповідача та задоволенням клопотання про відкладення.

29.03.2016 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог посилаючись на таке:

- відповідно до пункту 2.1. Договору загальна сума Договору визначається кошторисом- специфікацією (додаток №1) та складає: 594 000 грн., у тому числі ПДВ - 20% - 99 000 грн.;

- на виконання умов Договору відповідач сплатив позивачу грошові кошти у сумі 504 900 грн. та прийняв поставлене обладнання на вказану суму, що підтверджується видатковою накладною від 24.05.2013 № 3, за змістом якої відповідач прийняв теплообмінну установку для молока загальною вартістю 447 900 грн. та видатковою накладною від 20.06.2013 № 4, за змістом якої ТОВ «Новотех-Монтаж» прийняв систему безперебійного миття обладнання СІР загальною вартість 57 000 грн.;

- відповідач не заперечує факт отримання від позивача обладнання, визначеного Договором та додатками до нього;

- однак, окрім поставки визначеного Договором та додатками до нього обладнання, за змістом Договору, ТОВ «Енгмір» взяло на себе обов'язок з монтажу вказаного обладнання на території замовника приватного акціонерного товариства «Креатив» (далі - ПАТ «Креатив») за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Соколовське, проспект Комсомольський, 1А;

- відповідно до пункту 5.2 Договору після завершення монтажу обладнання за Договором, якщо на думку сторін все обладнання працює стабільно, позивач надає відповідачу акт введення обладнання в експлуатацію в 2-х екземплярах;

- відповідно до пункту 5.4 Договору після підписання акта введення обладнання в експлуатацію, позивач мав надати відповідачу акт здачі-приймання робіт в кількості 2-х екземплярів;

- позивач вказує, що провівши на території товариства з обмеженою відповідальністю «Молочний комбінат «Соколівський» (далі - Комбінат) експлуатаційні випробування обладнання позивач, на виконання пункту 5.2 Договору, надав відповідачу для підписання акт введення обладнання в експлуатацію; однак, позивач жодним належним доказом не доводить описану обставину, яка за твердженням відповідача не відповідає дійсності;

- позивач стверджує, що ним також було надано відповідачу акт здачі-приймання робіт у 2-х екземплярах, проте жодним належним доказом не доводить вказану обставину;

- ТОВ «Енгмір» посилається на те, що обладнання в експлуатацію було прийнято безпосереднім замовником обладнання Комбінатом; на підтвердження даної обставини жодних документів позивачем не надано, окрім самого акта від 17.06.2013 №1 введення обладнання в експлуатацію, за змістом якого неможливо встановити, на яких правових підставах, коли, за чиїм замовленням позивачем встановлювалося обладнання, згадане в акті;

-за змістом акта від 17.06.2013 № 1 введення обладнання в експлуатацію вказано, що обладнання може бути введено в експлуатацію з 18 червня 2013 року; жодних документів на підтвердження введення обладнання в експлуатацію стороною позивача не надано;

- дійсно позивач поставив на користь відповідача обладнання згідно видаткових накладних; в майбутньому позивач також мав здійснити монтаж даного обладнання, однак, без пояснення будь-яких причин, не здійснив та будь-яку взаємодію з відповідачем припинив;

- оскільки обладнання, за яке відповідачем було сплачено грошові кошти поставлено на момент припинення взаємодії за Договором в повному обсязі, відповідач до позивача на той час жодних претензій щодо невиконання робіт з монтажу обладнання формально не направляв;

- позивачем не надано доказів направлення акта введення обладнання в експлуатацію в двох екземплярах і акта здачі-приймання робіт в двох екземплярах відповідачу, як того вимагає Договір;

- позивачем не надано доказів того, що саме ними виконувалися роботи, пов'язані з монтажем обладнання, поставленого відповідачу за Договором.

У судовому засіданні 29.03.2016 представник відповідача заявив такі усні клопотання:

- про залучення до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ПАТ «Креатив» і Комбінату;

- про відкладення розгляду справи для надання додаткових доказів;

- про відкладення розгляду справи для укладання між сторонами мирової угоди.

Представники позивача заперечили проти задоволення вказаних клопотань, посилаючись на: затягування розгляду спору; між сторонами не йдуть переговори щодо мирного урегулювання спору, коли позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості, яку останній проігнорував, а, отже, відсутні підстави вважати, що сторони дійдуть згоди щодо укладення мирової угоди.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених клопотань, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

ТОВ «Новотех-Монтаж» не обґрунтувало та документально не підтвердило яким чином рішення з даного господарського спору може вплинути на права та обов'язки ПАТ «Креатив» та Комбінату.

Оскільки, предметом даного господарського спору є невиконання відповідачем як покупцем умов двостороннього Договору, то суд не вбачає підстав для залучення до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, вказаних юридичних осіб.

Що ж до клопотань про відкладення, то заявник не обґрунтував необхідність подання додаткових доказів, а представники позивача спростували інформацію щодо можливого мирного врегулювання спору.

Слід зазначити, що відповідач подав суду відзив на позовну заяву та документи, в підтвердження викладених у ньому обставин.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Отже, повторне відкладення в даній справі є недоцільним і таким, що суперечить принципу розумності строку вирішення спору.

Представники позивача у судовому засіданні надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні надали пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечили повністю.

У судовому засіданні 29.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2013 ТОВ «Енгмір» (постачальник) і ТОВ «Новотех-Монтаж» (покупець), було укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник приймає на себе обов'язки з проектування, поставки комплектуючих, виготовлення, монтажу та введення в експлуатацію вузлів теплообмінної установки для молока, також монтажу системи безрозбірної мийки та введення в експлуатацію обладнання «СІР» (далі - обладнання), надати необхідну проектну і технічну документацію на обладнання, що поставляється, і обв'язку ємностей, а покупець зобов'язується прийняти матеріали та і виконані роботи і провести оплату на умовах Договору (пункт 1.1 Договору);

- загальна сума Договору визначається кошторисом-специфікацією (додаток № 1) та складає: 594 000 грн., у тому числі ПДВ - 20%: 99 000 грн. (пункт 2.1 Договору);

- покупець зобов'язується провести оплату за Договором таким чином:

перший платіж у розмірі 356 400 грн., у тому числі ПДВ - 20% 59 400 грн. протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати підписання Договору, в якості передоплати для поставки матеріалів та виготовлення вузлів теплообмінної установки для молока;

другий платіж за монтажні роботи і матеріали у розмірі 148 500, 00 грн. (сто сорок вісім тисяч п'ятсот гривень 00 коп.) у т.ч. ПДВ - 20% 24 750, 00 грн. протягом 3 (трьох) календарних днів після письмового повідомлення Продавця про необхідність подальшої оплати комплектуючих матеріалів, а також виконаних робіт по даному Договору.

третій платіж у розмірі 89 100 грн., у тому числі ПДВ - 20% 14 850 грн. протягом 3 (трьох) календарних днів після підписання акта виконаних робіт, в якості кінцевої оплати виконаних робіт (пункт 2.2 Договору);

- платежі, передбачені підпунктами 2.2.1 - 2.2.3 пункту 2.2 Договору покупець здійснює банківським переводом коштів, на підставі рахунків-фактур постачальника, платіжними дорученнями (пункт 2.3 Договору);

- монтаж, пуск-наладка, здача-приймання робіт по якості та повноті виконання, введення обладнання в експлуатацію проводиться за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Соколівське, проспект Комсомольський, 1-А (пункти 3.1 та 5.1 Договору);

- після завершення монтажу обладнання за Договором, якщо на думку постачальника та покупця все обладнання працює стабільно, постачальник надає покупцю акт введення обладнання в експлуатацію в кількості 2-х екземплярів (пункт 5.2 Договору);

- покупець протягом трьох днів з дня отримання акта введення обладнання в експлуатацію зобов'язаний направити постачальнику один екземпляр підписаного акта або мотивовану відмову від прийняття робіт. Акт введення обладнання в експлуатацію підписується сторонами тільки після досягнення обладнанням технологічних параметрів під час експлуатаційних випробувань протягом 72 годин безперервної роботи обладнання. У випадку мотивованої відмови сторонами складається двосторонній акт фіксації недоліків з переліком необхідного доопрацювання строків виконання (пункт 5.3 Договору);

- після підписання акта введення обладнання в експлуатацію, постачальник надає покупцю акт здавання-приймання робіт в кількості 2-х екземплярів (пункт 5.4 Договору);

- покупець протягом 5-ти робочих днів з дня отримання акта здачі-приймання робіт зобов'язаний направити постачальнику один екземпляр підписаного акта або мотивовану відмову від приймання робіт (пункт 5.5 Договору);

- Договір діє з моменту його підписання сторонами, вступає в силу з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 10.5 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача директором Сташко М.М., який діяв на підставі статуту, та від відповідача директором Данькевичем А.В., який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є змішаним договором з елементами поставки та підряду.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини третьої статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 26.12.2014 зі справи № 912/3710/14 за позовом ТОВ «Новотех-Монтаж» до ПАТ «Креатив» про стягнення 634 003,72 грн., частково зміненим за результатами апеляційного (постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.08.2015) та касаційного (постанова Вищого господарського суду України від 18.11.2015) перегляду, у позовні вимоги задоволено повністю (апеляційною інстанцією позов задоволено частково) та встановлено таке:

- 01.04.2013 ТОВ «Новотех-Монтаж» (виконавець) та ПАТ «Креатив» (замовник) укладено договір монтажу обладнання № 01/04 (далі - Договір, а.с. 8-11);

- відповідно до умов Договору, виконавець приймає на себе зобов'язання по монтажу, пусконалагоджувальним роботам, вводу в експлуатацію ліній зважування і приготування високожирових емульсій (спредів), і автоматизації жиросховища (далі - обладнання), надати необхідну проектну і технічну документацію на обладнання, що поставляється, а Замовник зобов'язується прийняти виконані роботи і здійснити оплату на умовах даного Договору (п. 1.1. Договору);

- відповідно до договору генерального підряду від 29.03.2013 № 29/3/13, укладеного Комбінатом і ПАТ «Креатив», останній, в порядку та на умовах визначених договором, зобов'язався виконати роботи по монтажу, пусконаладці та введенні в експлуатацію ліній зважування і приготування високожирових емульсій (спредів) та автоматизації жиросховища замовника;

- отже, фактичним замовником робіт є Комбінат, що пояснює факт листування між даним підприємством та позивачем.

Таким чином, із аналізу вказаного судового рішення та матеріалів даної справи, вбачається, що фактично кінцевим замовником, у тому числі теплообмінної установки для молока, монтажу системи безрозбірної мийки та введення в експлуатацію обладнання «СІР» (покупцем) обладнання є Комбінат; ТОВ «Новотех-Монтаж» та ПАТ «Креатив» - є посередниками, а безпосереднім виконавцем є ТОВ «Енгмір».

Сторони підтвердили, що відповідач на виконання умов Договору перерахував позивачу грошові кошти у сумі 504 900 грн. таким чином:

- 28.03.2013 перший платіж у сумі 356 400 грн. як передоплата поставки матеріалів та виготовлення вузлів теплообмінної установки для молока, що підтверджується банківською випискою за 29.03.2013 по поточному банківському рахунку позивача (платіжне доручення від 29.03.2013 № 34);

- 29.04.2013 другий платіж у сумі 148 500 грн. за монтажні роботи і матеріали, що підтверджується банківською випискою за 29.04.2013 по поточному банківському рахунку позивача (платіжне доручення від 29.04.2013 № 63).

ТОВ «Енгмір» власними силами та засобами здійснило проектування, поставку комплектуючих, виготовлення, монтаж та введення в експлуатацію вузлів теплообмінної установки для молока, а також монтаж системи безрозбірної мийки та введення в експлуатацію обладнання «СІР» за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Соколівське, проспект Комсомольський, 1-А.

Так, факт поставки обладнання підтверджується видатковими накладними від 24.05.2013 № 3 на суму 447 900 грн. та від 20.06.2013 № 4 на суму 57 000 грн., які підписані повноважними представниками та скріплені печатками сторін без зауважень.

Провівши на території Комбінату експлуатаційні випробування обладнання позивач, на виконання пункту 5.2 Договору, надіслав відповідачу для підписання такі документи:

- акт введення обладнання в експлуатацію у 2-х екземплярах;

- акт здачі-приймання робіт у 2-х екземплярах;

- рахунок на оплату від 10.11.2015 № 37.

Вказані документи були надіслані на адресу ТОВ «Новотех-Монтаж» 10.11.2015, що підтверджується фіскальними чеками від 10.11.2015.

Факт отримання вказаного листа 13.11.2015 відповідачем підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

16.11.2015 ТОВ «Новотех-Монтаж» надіслало ТОВ «Енгмір» лист № 16-11-15/1, в якому відмовилося від підписання актів, посилаючись на невиконання робіт за Договором.

Разом з тим, позивач підтверджує факт виконання робіт обумовлених Договором актом від 17.06.2013 № 1 введення обладнання в експлуатацію, який підписано повноважними представниками ТОВ «Енгмір» та Комбінатом як безпосереднім отримувачем обладнання.

Із вказаного акта вбачається, що: обладнання відповідає заявленим вимогам; встановлення, монтаж, пуско-налагоджувальні роботи обладнання виконані та відповідають встановленим параметрам із дотриманням правил техніки безпеки; обладнання відповідає вимогам промислової, пожежної та екологічної безпеки; обладнання пройшло випробування і може бути введено в експлуатацію.

Також, до матеріалів справи долучено листа від 17.08.2015 № б/н Комбінату, з якого вбачається, що Комбінат повністю розрахувався за обладнання та його монтаж, яке було поставлено та змонтовано саме позивачем.

Відповідач документально не підтвердив заперечення проти позову; не довів обґрунтованість відмови від підписання актів і жодного доказу в підтвердження того, що позивачем так і не було виконано з 2013 року роботи, визначені Договором, а обладнання майже два роки не використовується за призначенням, не подано.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 89 100 грн. є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 181,71 грн. втрат від інфляції та 571,22 грн. 3% річних. Позивач визначає період прострочення з 01.12.2015 по 16.02.2016.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні в частині визначення розміру втрат від інфляції та 3 % річних.

Проте здійснення перерахунку судом інфляційних втрат та 3 % річних фактично призведе до виходу судом за межі позовних вимог.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи наведене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних, а тому стягненню з відповідача підлягає 181,71 грн. інфляційних втрат і 563,89 грн. 3 % річних.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, позивач просив суд стягнути з відповідача 6 000 грн. витрат за послуги адвоката.

Відповідно до пункту 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7 витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Таким чином, відшкодовуються втрати, які були здійснені стороною за отримання послуг лише адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Позивачем подано суду: копію договору від 02.02.2016 № 02/02/2016-ГС про надання правової допомоги, укладеного адвокатським об'єднанням «Статус» та позивачем; копію акта приймання-передачі наданих послуг від 16.02.2016 № 1; платіжне доручення від 18.02.2016 № 45 на суму 6 000 грн.

Судом встановлено, що 18.02.2016 позивач сплатив адвокатському об'єднанню грошові кошти у сумі 6 000 грн.

Відповідно до частини п'ятої статті 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов висновку, що сума відшкодування послуг адвоката, яка підлягає стягненню з відповідача є розумною та співрозмірною, з огляду на обсяг виконаної адвокатом роботи та складність справи.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, витрати з оплати послуг адвоката у сумі 6 000 грн. та судовий збір покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Новотех-Монтаж» (02660, м. Київ, вул. Пухівська, 3; ідентифікаційний код: 38402719) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Енгмір» (08623, Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, пров. Калинівський, 1-А; ідентифікаційний код: 38268011): 89 100 (вісімдесят дев'ять тисяч сто) грн. боргу; 563 (п'ятсот шістдесят три) грн. 89 коп. 3% річних; 181 (сто вісімдесят одну) грн. 71 коп. втрат від інфляції; 6 000 (шість тисяч) грн. витрат за послуги адвоката та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 04.04.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук