ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р. Справа № 911/310/16

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства «Ельтон-Дніпро» Закритого акціонерного товариства «Ельтон», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Київська обл., м. Біла Церква

про стягнення 66 840,80 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №21/8-15 від 21.08.2015)

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 26.06.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.01.2016 Дочірнє підприємство «Ельтон-Дніпро» Закритого акціонерного товариства «Ельтон» (далі-ДП «Ельтон-Дніпро»/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-ФОП ОСОБА_1В./відповідач) про стягнення, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, 67 142,25 грн, з яких:

- 53 526,12 грн основного боргу, у тому числі: 43 064,72 заборгованості по сплаті орендної плати за червень-липень та частково серпень (з 01.08.2015 по 12.08.2015) 2015 року, 10 461,40 грн заборгованості по компенсації вартості спожитих комунально-побутових послуг за червень-липень та частково серпень (з 01.08.2015 по 12.08.2015) 2015 року згідно договору суборенди №1 від 15.01.2015;

- 12 558,84 грн пені, 755,84 грн 3% річних, 301,45 грн інфляційних втрат, нарахованих за порушення строків сплати орендної плати за період з 06.06.2015 по 27.01.2016.

Відповідач позов не визнав та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.01.2016 порушено провадження у справі №911/310/16 та призначено справу до розгляду на 08.02.2016.

05.02.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.02.2016 розгляд даної справи було відкладено на 16.02.2016.

12.02.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про здійснення фіксування судового процесу у даній справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зазначене клопотання судом задоволено.

В судових засіданнях 16.02.2016 та 01.03.2016 оголошувалась перерва до 01.03.2016 та 21.03.2016 відповідно.

Водночас, 25.02.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких, зокрема, заявлено клопотання про винесення окремої ухвали щодо факту надання представником відповідача недостовірної інформації під час розгляду даної справи.

Статтею 90 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

У відповідності до п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» окрема ухвала виноситься господарським судом за наявності умов, передбачених частиною першою статті 90 ГПК України - виявлення при вирішенні спору порушень законності або недоліків у діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу (далі - підприємства і організації).

В окремій ухвалі має бути зазначено закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його стаття, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Просте перерахування допущених порушень без зазначення конкретних норм чинного законодавства або перерахування норм права, порушення яких встановлено у судовому розгляді, є неприпустимим. Вказівки, що містяться в окремій ухвалі, повинні бути максимально конкретними і реальними для виконання.

Однак, враховуючи, що у заявленому позивачем клопотанні не визначено закону чи іншого нормативно-правового акту, який порушується відповідачем під час розгляду даної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для винесення окремої ухвали у даній справі в порядку ст. 90 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

15.11.2014 між ДП «Ельтон-Дніпро» (далі-орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (далі-суборендар) було укладено договір суборенди №1 (далі-договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець зобовязався передати суборендарю, а суборендар зобовязався прийняти у тимчасове, платне користування обєкт нерухомого майна, а саме: приміщення площею 44 м2, розташоване в будинку за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 21 А (далі орендоване приміщення або обєкт оренди).

Пунктами 3.1., 5.1, 5.2., 5.7 та 9.1. договору передбачено, що строк оренди встановлюється з 15.11.2014 по 30.11.2015 включно.

Всього розмір орендної плати за орендоване приміщення за один місяць оренди становить 13 200,00 грн, що на момент підписання цього договору еквівалентно 856,68 дол. США, відповідно до середньозваженого курсу гривні до дол. США на міжбанківському валютному ринку України.

У випадку підвищення середньозваженого курсу гривні до дол. США на міжбанківському валютному ринку України станом на день оплати місяця, за який визначається розмір орендної плати, порівняно із середньозваженим курсом гривні до дол. США на міжбанківському валютному ринку України на дату підписання цього договору, розмір орендної плати визначається окремо за кожен місяць оренди за наступною формулою: Ц=С*П, де:

Ц-розмір орендної плати за орендоване приміщення,

С-гривневий еквівалент 19,47 дол. США по середньозваженому курсу гривні до дол. США на міжбанківському валютному ринку України встановленому на день оплати місяця, за який здійснюється оплата,

П-площа орендованого приміщення відповідно до п. 1.1 договору.

Зазначена зміна розміру орендної плати за орендоване приміщення не вимагає укладення будь-яких додаткових угод до цього договору.

Орендна плата не включає в себе комунальні послуги, послуги телефонного звязку та мережі Інтернет, експлуатаційні витрати.

Даний договір чинний з моменту його підписання сторонами та діє протягом терміну оренди, визначеного у п. 3.1. цього договору, до передачі орендованого приміщення за актом приймання-передачі з оренди.

Договір вважається припиненим з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення з оренди, але у будь-якому разі, не раніше повного виконання сторонами взятих на себе, згідно договору, зобовязань, в тому числі проведення остаточних розрахунків.

На виконання умов договору, 15.11.2014 сторонами було підписано акт прийому-передачі приміщення в суборенду, згідно якого відповідач прийняв у тимчасове платне користування приміщення площею 44 м2, розташоване в будинку за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 21 А.

Як зазначає позивач, вищезазначене орендоване приміщення відповідач повернув позивачу 12.08.2015 згідно акту прийому-передачі приміщення з суборенди, копію якого додано до позовної заяви.

Таким чином, враховуючи, що відповідач користувався обєктом оренди протягом червня-липня 2015 року та частково до 12.08.2015, а також отримував комунально-побутові послуги, повязані з утриманням обєкту суборенди за вказаний період, позивачем за червень-липень 2015 року, частково серпень (з 01.08.2015 по 12.08.2015) нараховано 43064,72 грн заборгованості по сплаті орендної плати та 10 461,40 грн заборгованості по компенсації вартості спожитих комунально-побутових послуг.

Натомість, відповідач свої обовязки за договором в частині сплати орендної плати та компенсації вартості наданих комунальних послуг за вказаний період належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилось 53 526,12 грн сукупної заборгованості.

Враховуючи вищезазначені обставини, 26.08.2015 позивач направив відповідачу претензію про сплату заборгованості за договором. Копії відповідної претензії та доказів її надіслання містяться в матеріалах справи.

Листом від 28.09.2015 відповідач вищезазначену претензію відхилила з огляду на розірвання договору та відсутність обовязку у суборендаря сплачувати оренду плату.

Крім того, 21.01.2016 позивачем надіслано відповідачу рахунок-фактуру №СФ-00006 від 20.01.2016 на сплату комунальних послуг за червень-липень та частково серпень 2015 року на суму 10 461,40 грн. Копії зазначеного рахунку та доказів його надіслання наявні в матеріалах справи.

Посилаючись на те, що відповідач остаточні розрахунки за договором не провів, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 53 526,12 грн основного боргу за червень-липень та частково серпень (з 01.08.2015 по 12.08.2015) 2015 року, у тому числі: 43 064,72 заборгованості по сплаті орендної плати, 10 461,40 грн заборгованості по компенсації вартості спожитих комунально-побутових послуг.

В підтвердження вищезазначених обставин, позивачем надано суду банківські виписки зі свого поточного рахунку, а також довідку ПАТ Банку «Контракт» №63/цв/07-394 від 05.02.2016, яка містить відомості про проведення відповідачем фінансових операцій за договором.

Водночас, відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив про відсутність підстав для сплати заявлених позивачем коштів з огляду на те, що ФОП ОСОБА_1 протягом червня-серпня 2015 року обєктом оренди не користувалася, оскільки вказаний обєкт був повернутий орендодавцю згідно акта приймання-передачі від 02.06.2015, який було надіслано суборендарю листом вих. №4/6-15-1 від 04.06.2015. Копії листа вих. №4/6-15-1 від 04.06.2015 та зазначеного акту, оригінал якого судом оглянуто у судовому засіданні 16.02.2016, наявні в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 626, ст. 627, ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Виходячи з системного аналізу змісту договору суборенди №1 від 15.11.2014, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є змішаним у розумінні ст. 628 ЦК України, оскільки містить елементи договорів оренди та послуг, а тому відносини між сторонами в частині заявлених позовних вимог підпадають під дію правових норм, що регулюють, як правовідносини у сфері суборенди (піднайму), так і у сфері надання послуг (виконання робіт) у відповідних частинах.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 3 ст. 774 Цивільного кодексу України, до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Приписами ч. 1 ст. 283, ч. 1 ст. 286 ГК України унормовано, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903, ст. 629 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обовязковим для виконання.

Пунктами 5.3.2 та 5.7.1 договору передбачено, що орендна плата сплачується суборендарем не пізніше 5-го числа поточного місяця, на підставі виставлених орендодавцем рахунків. При неотриманні суборендарем від орендодавця рахунків на сплату орендної плати, орендна плата розраховується та сплачується суборендарем самостійно відповідно до умов цього договору.

Витрати орендодавця на комунальні послуги та експлуатаційні витрати компенсуються суборендарем з дати укладання цього договору на підставі окремих рахунків орендодавця на компенсацію витрат за спожиті за відповідний період послуги, вказані в цьому пункті, протягом 5-ти робочих днів з моменту отримання відповідного рахунка.

Поряд з тим, п. п. 5.9. та 7.1. договору передбачено, що після закінчення дії договору, його розірвання з підстав визначених в цьому договорі орендна плата та інші платежі, передбачені договором, сплачуються по день фактичного повернення приміщень орендованого приміщення орендодавцю, згідно з актом приймання-передачі приміщення з оренди на умовах цього договору.

Орендоване приміщення вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення із оренди.

Враховуючи вищезазначені положення договору та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що орендоване приміщення було повернуто відповідачем 02.06.2015, відтак відповідач користувався приміщенням у червні 2015 року один день - 01.06.2015.

Обставини щодо користування орендованим приміщенням один день у червні 2015 року, у судових засіданнях представником відповідача не заперечувались.

Посилання ж позивача на повернення відповідачем обєкта оренди за актом від 12.08.2015 визнаються судом неспроможними з огляду на те, що підписання орендодавцем акту прийому-передачі приміщення з суборенди за договором від 02.06.2015 та надіслання його суборендарю позивачем не заперечувались та не спростовувались.

Так, виходячи з положень п. 5.2. договору щодо алгоритму розрахунку розміру орендної плати за орендоване приміщення, розмір орендної плати за червень 2015 року становить 18 063,00 грн, а тому розмір орендної плати за один день червня 2015 року становить 602, 10 грн.

Крім того, враховуючи виставлення позивачем рахунку-фактури №СФ-00006 від 20.01.2016, зокрема, щодо сплати вартості комунальних послуг за червень 2015 року на суму 3 792,50 грн, вартість комунальних-побутових послуг, повязаних з утриманням суборендованого приміщення за один день червня 2015 року становить 126, 42 грн.

З огляду наведеного, користування відповідачем 01.06.2015 орендованим майном, як і отримання комунальних-побутових послуг, повязаних з утриманням суборендованого приміщення, породжує для відповідача обовязок по сплаті орендної плати та компенсації вартості наданих комунальних послуг у повному обсязі та строки, погоджені сторонами у договорі за один день.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, враховуючи, що відповідач свої грошові зобовязання за договором належним чином не виконав, а також встановлений період користування відповідачем орендованим приміщенням, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 53 526,12 грн основного боргу є частково обґрунтованою та підлягає задоволенню у розмірі 728,52 грн, з яких: 602,10 грн заборгованості по сплаті орендної плати та 126, 42 грн заборгованості по компенсації вартості спожитих комунально-побутових послуг.

У звязку з неналежним виконання відповідачем своїх грошових зобовязань за договором, позивач просить суд стягнути з першого, зокрема:

- 12 558,84 грн пені, нарахованої на суму заборгованості по сплаті орендної плати за червень-липень частково серпень 2015 року зростаючим підсумком, за періоди:

з 06.06.2015 по 05.07.2015 на 18 063,00 грн,

з 06.07.2015 по 05.08.2015 на 36 058,74 грн,

з 06.08.2015 по 27.01.2016 на 43 064,72 грн;

- 755,84 грн 3% річних, нарахованих на суму заборгованості по сплаті орендної плати за червень-липень частково серпень 2015 року зростаючим підсумком, за періоди:

з 06.06.2015 по 05.07.2015 на 18 063,00 грн,

з 06.07.2015 по 05.08.2015 на 36 058,74 грн,

з 06.08.2015 по 27.01.2016 на 43 064,72 грн.

Приписами ст. 230, ч. 6 ст. 231 ГК України унормовано, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2.1 договору передбачено, що у випадку прострочення оплати платежів, передбачених ст. 5 цього договору, суборендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нараховується пеня, від суми, що діяла до сплати, за кожний день прострочення платежу.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, в силу вимог ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений судом період користування відповідачем орендованим приміщенням 01.06.2015, відтак відповідний розмір належної до слати орендної плати, а також відсутність погодженого між сторонами договору терміну нарахування пені понад шість місяців, суд здійснював перерахунок заявлених до стягнення:

- пені за період з 06.06.2015 по 06.12.2015 на 602,10 грн орендної плати за 01.06.2015;

- 3% річних з 06.06.2015 по 27.01.2016 на 602,10 грн орендної плати за 01.06.2015.

Оскільки арифметично вірний розмір пені та 3% річних, перерахованих судом в межах заявленого позивачем періоду з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень договору, становить 160, 08 грн та 11,68 грн відповідно, вимога позивача про стягнення з відповідача 12 558,84 грн пені та 755,84 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 160, 08 грн та 11,68 грн відповідно.

Крім того, 21.03.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про відмову від позовних вимог у даній справі в частині стягнення з відповідача 301, 45 грн інфляційних втрат. Означена заява підписана представником позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності №11/1-16 від 11.01.2016.

Приписами ч. 4 ст. 22, ч.ч. 1, 4 ст. 78 ГПК України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що відмова позивача від заявленої до стягнення суми інфляційних втрат у даній справі не суперечить законодавству України та не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про прийняття означеної заяви позивача та припинення провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача 301, 45 грн інфляційних втрат в порядку п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Судом розяснено позивачу, що повторне звернення до господарського суду зі спору між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 612, 625, 629, 774, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193, 230, 232, 283, 286 Господарського суду України, суд

ВИРІШИВ:

1. Прийняти заяву Дочірнього підприємства «Ельтон-Дніпро» Закритого акціонерного товариства «Ельтон» про відмову від позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 301,45 грн інфляційних втрат.

2. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог Дочірнього підприємства «Ельтон-Дніпро» Закритого акціонерного товариства «Ельтон» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 301, 45 грн інфляційних втрат.

3. Позовні вимоги задовольнити частково.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Учгоспна, 9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Дочірнього підприємства «Ельтон-Дніпро» Закритого акціонерного товариства «Ельтон» (03065, м. Київ, ОСОБА_4 Лепсе, 16, ідентифікаційний код 30434387):

- 728 (сімсот двадцять вісім) грн 52 коп. основного боргу,

- 160 (сто шістдесят) грн 08 коп. пені,

- 11 (одинадцять) грн 68 коп. 3% річних,

- 18 (вісімнадцять) грн 56 коп. судового збору.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 28.03.2016.

Суддя В.А. Ярема