РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016Справа №910/1895/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА"

до Дочірнього підприємства "САВСЕРВІС СТОЛИЦЯ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група"

про стягнення 5 352,91 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Пономарьов А.В. 9довіреність № 31/2016 від 04.01.2016)

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "САВСЕРВІС СТОЛИЦЯ" (відповідач) про стягнення 5352,91 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що виплативши своєму страхувальнику відповідно до договору страхування транспортного засобу № 2902301 від 07.08.2012 страхове відшкодування в розмірі 14041,71 грн., він набув на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" право зворотної вимоги до страховика цивільно-правової відповідальності винної у вчиненні ДТП особи. За твердженням позивача, ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" виплатила йому лише частину понесених витрат, у зв'язку з чим, позивач в даному позові просить стягнути з відповідача недоплачену частину страхового відшкодування як власника транспортного засобу "Toyota", держаний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/1895/16, розгляд справи призначено на 01.03.2016.

Присутній в судовому засіданні 01.03.2016 представник позивача надав суду документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 залучено до участі у справі №910/1895/16 третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", розгляд справи відкладено на 22.03.2016, зобов'язано учасників процесу надати докази та пояснення по справі та вирішено звернутись до Департаменту ДАІ МВС України із запитом про надання відомостей щодо власника транспортного засобу "Toyota", держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 26.11.2012 та станом на лютий - березень 2016 року.

10.03.2016 через відділ діловодства від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що позивачем не було заявлено кредиторських вимог за зобов'язаннями ТОВ "Савсервіс Схід" та у передавальному акті не зазначено відомостей про зобов'язання з виплати страхового відшкодування у розмірі 5352,88 грн. Також, відповідачем зазначено, що особою, яка має здійснювати виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 26.11.2012, є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", а тому відсутні підстави для стягнення заявленої суми з відповідача.

У відзиві на позов відповідач просив суд зобов'язати позивача надати: додаткові докази про стан замінених деталей та їх залишкову вартість, і того що така заміна реально відбулася та інформацію де зараз знаходяться замінені деталі (запчастини) автомобіля марки "Daewoo" держаний реєстраційний номер НОМЕР_3; та залучити до участі у справі іншого відповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група".

14.03.2016 через відділ діловодства третьої особи надійшов відзив на позов, згідно із яким третя особа зазначила, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" виконало свої обов'язки перед позивачем щодо виплати страхового відшкодування в повному обсязі згідно з нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Також, третя особа просила суд здійснювати розгляд справи без участі представника ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група".

22.03.2016 через відділ діловодства від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 22.03.2016 з'явився представник відповідача, надав суду документи по справі та заяву про залишення без розгляду заявленого у відзиві клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", у зв'язку із тим, що вказане клопотання було помилково заявлене.

Враховуючи те, що представником відповідача подано вказану вище заяву, суд залишає без розгляду заявлене у відзиві на позов клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача.

Щодо заявленого у відзиві клопотання про витребування у позивача доказів про стан замінених деталей та їх залишкову вартість, і того що така заміна реально відбулася та інформацію де зараз знаходяться замінені деталі (запчастини) автомобіля марки "Daewoo" держаний реєстраційний номер НОМЕР_3, то суд відмовляє в задоволенні відповідного клопотання, оскільки відповідачем, у відповідності до ст. 38 ГПК України, не доведено суду, які саме обставини можуть підтвердити вказані документи.

Представник позивача не з'явився, проте, від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю представника ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" бути присутнім в судовому засіданні.

Розглянувши заяву позивача про відкладення розгляду справи, суд відхилив її з огляду на наступне.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника одного із учасників судового процесу, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, зі змісту вищенаведеної норми вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

За висновками суду, обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів, достатніх для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

При цьому, нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі, тому неможливість одного з представників позивача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні його іншого представника, а також реалізації його прав на захист шляхом подання пояснень, заяв та доказів по справі.

Позивачем витребуваних судом документів не надано та представником позивача у заяві про відкладення розгляду справи жодних відомостей про можливість їх подання, а також нових доказів чи пояснень не зазначено.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, проте, у відзиві на позов третя особа просила суд здійснювати розгляд справи без участі представника ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група".

Представник відповідача надав суду пояснення по суті заперечень на позов.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 22.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки № 91115241 про дорожньо-транспортну пригоду та постанови Київського районного суду міста Донецька від 17.12.2012, якою встановлено, що 26.11.2012 в м. Донецьк по вул. Артема, 151, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Daewoo" держаний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки "Toyota", держаний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4

Згідно із Довідкою № 91115241 про дорожньо-транспортну пригоду та постановою Київського районного суду міста Донецька від 17.12.2012, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент ДТП, на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу №2992301 від 07.07.2012, укладеного між ТОВ "Тануки-Донецьк" та позивачем, майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу "Daewoo" держаний реєстраційний номер НОМЕР_3, були застраховані в Приватному акціонерному товаристві "Українська акціонерна страхова компанія АСКА".

У відповідності до умов договору страхування, згідно страхового акту №40 від 15.01.2013 позивачем було виплачено страхове відшкодування ТОВ "Тануки-Донецьк" в розмірі 14041,74 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №4094 від 28.01.2013, №4046 від 31.01.2013, та №4085 від 01.02.2013.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом марки "Toyota", держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Українська страхова група" (третя особа) відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4949361 (термін дії з 11.08.2012 по 10.08.2013; франшиза у розмірі 510,00 грн.).

27.11.2012 ТОВ "Савсервіс Схід" звернулось до ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

29.05.2013 ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" звернулось до ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" із заявою (вих. 1179-17/1) про виплату страхового відшкодування у розмірі 14041,74 грн.

На підставі калькуляції № ДКЦВ-6522 від 14.06.2013, згідно із якою вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Daewoo" держаний реєстраційний номер НОМЕР_3 складає 9198,86 грн., ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та складено страховий акт №ДКЦВ-6522, згідно із якими розмір страхового відшкодування для виплати позивачу становив 8688,86 грн.

Відповідно до платіжного доручення №10816 від 26.06.2013 ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" перераховано позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 8688,86 грн.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що сума, яка підлягає відшкодуванню позивачу особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом марки "Toyota", держаний реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 5352,88 грн. (14041,74 грн. - 8688,86 грн. (разом із франшизою). Сума франшизи у розмірі 510,00 грн. позивачем в розрахунок заявленої до стягнення суми не заявлена.

З оглядом на вищезазначене, ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_4 як винної у ДТП особи, про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 5352,88 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2014 року по справі № 308/3057/14-ц у задоволенні позовних вимог ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА" було відмовлено, з огляду на те, що власником транспортного засобу на момент ДТП було ТОВ "Савсервіс Схід".

Оскільки, згідно із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Савсервіс Схід" з 27.12.2013 припинило свою діяльність, а правонаступником даної юридичної особи є Дочірнє підприємство "САВСЕРВІС СТОЛИЦЯ" (відповідач у справі), позивач звернувся до відповідача з претензією (вих. № 282-17/з від 14.09.2015) про виплату страхового відшкодування у розмірі 5352,91 грн.

У відповіді на вказану претензію (вих. 18/2015 від 09.10.2015) Дочірнє підприємство "САВСЕРВІС СТОЛИЦЯ" відмовило у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА" не зверталось протягом строку для заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи ТОВ "Савсервіс Схід", а особою, яка має здійснювати виплату відповідної суми страхового відшкодування є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група".

У зв'язку із відмовою ДП "САВСЕРВІС СТОЛИЦЯ" у виплаті позивачу страхового відшкодування, ПрАТ Українська акціонерна страхова компанія АСКА" звернулось до суду за даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору страхування транспортного засобу №2992301 від 07.07.2012, внаслідок настання 26.11.2012 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування ТОВ "Тануки-Донецьк" в розмірі 14041,74 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №4094 від 28.01.2013, №4046 від 31.01.2013, та №4085 від 01.02.2013.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відтак, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу "Daewoo" держаний реєстраційний номер НОМЕР_3.

Оскільки, відповідно до полісу №АВ/4949361 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом марки "Toyota", держаний реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Українська страхова група" (третя особа), то ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" взяло на себе обов'язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу.

ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" на підставі калькуляції №ДКЦВ-6522 від 14.06.2013 було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та складено страховий акт №ДКЦВ-6522, згідно із якими, розмір страхового відшкодування для виплати позивачу становив 8688,86 грн.

ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 8688,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10816 від 26.06.2013.

Згідно із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Савсервіс Схід" (власник транспортного засобу) з 27.12.2013 припинило свою діяльність.

Частиною 1 статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ч. 2 ст. 104 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 107 ЦК України, після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Як вбачається із Передавального акту ТОВ "Савсервіс Схід" від 11.12.2013, у даному акті не зазначено відомостей про зобов'язання з виплати страхового відшкодування у розмірі 5352,88 грн.

Однак, відповідно до статуту Дочірнього підприємства "САВСЕРВІС СТОЛИЦЯ", останнє є правонаступником всіх прав та обов'язків ТОВ "Савсервіс Схід" припиненого шляхом приєднання до ДП "САВСЕРВІС СТОЛИЦЯ".

У випадку приєднання, права та обов'язки юридичної особи, що припиняється, не зникають, а переходять до юридичних осіб-правонаступників.

Відповідно до чинного законодавства, в разі припинення юридичної особи шляхом приєднання, правонаступником всіх прав та обов'язків припиненої юридичної особи є юридична особа, до якої воно приєднано.

У відповідності до вищенаведеного, відсутність у Передавальному акті ТОВ "Савсервіс Схід" від 11.12.2013 зобов'язань із виплати спірного страхового відшкодування не свідчить про те, що до відповідача не перейшли зобов'язання з відшкодування шкоди внаслідок настання 26.11.2012 дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із пунктом 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як було зазначено вище, постановою Київського районного суду міста Донецька від 17.12.2012 ОСОБА_4, який на момент ДТП перебував у трудових відносинах з власником автомобіля "Toyota", держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 - ТОВ "Савсервіс Схід", визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, на час ДТП цивільно-правова відповідальність ТОВ "Савсервіс Схід" по забезпеченому транспортному засобу "Toyota", держаний реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Українська страхова група" згідно полісу № АВ/4949361 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 50000 грн.

Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Положеннями статті 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

З огляду на наведене, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

В силу приписів ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки, відповідно до статті 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування (постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки").

Як вбачається із наданих ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" (третьою особою) документів, 27.11.2012 ТОВ "Савсервіс Схід" звернулось до ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, що свідчить про виконання ТОВ "Савсервіс Схід" передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а відповідачем як правонаступником ТОВ "Савсервіс Схід" заперечується наявність підстав для виплати страхового відшкодування.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, з аналізу положень п. 2 ст. 1187 ЦК України, ст. 1194 ЦК України, ст. 3, ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідальність власника (страхувальника) транспортного засобу, водій якого винний у вчиненні ДТП наступає тільки у разі, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, у даному випадку ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група", та у разі якщо сума страхового відшкодування не покриває фактичних витрат.

Зазначене узгоджується з позицією Вищого господарського суду викладеною у постанові від 02.08.2013 по справі № 7/5007/1111/12.

Як було зазначено вище, ліміт відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності ТОВ "Савсервіс Схід" за полісом № АВ/4949361 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів складав 50000 грн.

Оскільки, наявний ліміт відповідальності страховика (ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група") є достатнім для відшкодування шкоди, завданої винною особою в ДПТ, то відповідальність відповідача в даному випадку не наступає.

Як встановлено судом, розрахунок суми страхового відшкодування, яка була виплачена позивачу, визначалась ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" на підставі калькуляції №ДКЦВ-6522 від 14.06.2013, згідно із якою вартість ремонту складала 9198,86 грн.

Відповідного акту про дійсну вартість робіт чи звіту матеріальної шкоди, здійсненого на замовлення ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" матеріли справи не містять.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Звіту №530/12 автотоварознавчого дослідження від 10.12.2012, на підставі якого позивач здійснював виплату страхового відшкодування, вартість відновлювальних робіт складала 14041,74 грн.

При цьому, ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група", як страховик цивільно-правової відповідальності ТОВ "Савсервіс Схід", виплатив на користь позивача страхове відшкодування лише в розмірі 8688,86 грн.

У відповідності до роз'яснень наведених у листі Верховного Суду України від 19.11.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь потерпілої особи можливе стягнення лише різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.

Проте, документів, які б підтвердили, що визначена у Звіті №530/12 автотоварознавчого дослідження від 10.12.2012 вартість відновлювальних робіт не становить фактичні витрати, позивач суду не надав.

Жодних доказів, які б підтверджували, що заявлена до стягнення сума в силу приписів Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не підлягає виплаті ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" як страховиком позивачем не надано.

Суд зазначає, що позивач в позові посилався на те, що відшкодування сум ПДВ здійснюється за рахунок потерпілої особи. Однак, заявлена до стягнення сума не складає розмір ПДВ, а із заявлених вимог неможливо встановити правову підставу заявленої до стягнення суми.

Водночас, позивачем не було повідомлено суд про наявність Звіту №530/12 автотоварознавчого дослідження від 10.12.2012 та не доведено, що різниця суми страхового відшкодування, яку позивач просить стягнути з відповідача не підлягає виплаті страховиком ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" у повному обсязі.

Оскільки, заявлена до стягнення сума, що становить залишок невиплаченого страхового відшкодування не виходить за межі ліміту відповідальності ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" за полісом № АВ/4949361, позивачем не доведено, що спірна сума в силу Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не підлягала відшкодування страховиком та враховуючи встановлену Звітом №530/12 автотоварознавчого дослідження від 10.12.2012 вартість відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача (як правонаступника ТОВ "Савсервіс Схід") різниці суми страхового відшкодування.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевстановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними доказами, у зв'язку із чим, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" до Дочірнього підприємства "САВСЕРВІС СТОЛИЦЯ" про стягнення 5352,91 грн.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір, відповідно до ст. ст. 49 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 25.03.2016.

Суддя С.О. Турчин