РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016Справа №910/2753/16

За позовомДочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»
До Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»
Простягнення 2 733 070,92 грн
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Шегера І.П. - дов. № 12-У від 10.12.2015;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення 2 733 070,92 грн боргу.

Ухвалою суду від 19.02.2016 було порушено провадження у справі № 910/2753/16 та призначено її до розгляду на 11.03.2016.

Представником позивача у судовому засіданні 11.03.2016 було подано письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору.

Представником відповідача було надано усні пояснення по справі.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, судом було оголошено перерву у судовому засіданні до 21.03.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 21.03.2016 надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 21.03.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п.п. 3.9.1.-3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81 1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в матеріалах справи документами.

В судовому засіданні 21.03.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2015 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» в особі УМГ «Львівтрансгаз» (надалі - покупець) та Дочірнім підприємством «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (надалі - продавець) було підписано договір купівлі-продажу стисненого природного газу № за умовами якого продавець здійснює реалізацію газу-метану (надалі - продукція) пред'явнику пластикової картки, а покупець зобов'язується сплачувати вартість продукції на умовах, визначених цим договором.

За умовами п. 5.3 договору, сторони на підтвердження обсягів відпущеної продукції щомісячно у порядку, передбаченому п. 6.1.1., підписують акт приймання-передачі продукції.

Позивач у період з січня по листопад 2015 реалізував відповідачеві стиснений природний газ на суму 10 162 311,53 грн, що підтверджується наступними документами: актом приймання-передачі продукції від 31.01.2015 на суму 1 099 623,60 грн; актом приймання-передачі продукції від 28.02.2015 на суму 1 564 282,80 грн; актом приймання-передачі продукції від 31.03.2015 на суму 1 844 039,81 грн; актом приймання-передачі продукції від 30.04.2015 на суму 1 453 360,80 грн; актом приймання-передачі продукції від 31.05.2015р. на суму 1 467 933,60 грн; актом приймання-передачі продукції від 30.06.2015 на суму 955 116,12 грн; актом приймання-передачі продукції від 31.07.2015р. на суму 127 156,32 грн; актом приймання-передачі продукції від 30.09.2015 на суму 396 614,40 грн; актом приймання-передачі продукції від 31.10.2015 на суму 606 267,06 грн; актом приймання-передачі продукції від 30.11.2015 на суму 647 917,02 грн.

В свою чергу, відповідач за отриману продукцію розрахувався частково на суму 7 429 240,61 грн, у зв'язку з чим заборгованість останнього становить 2 733 070,92 грн.

Зазначений розмір заборгованість підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом звірки взаємних розрахунків.

11.12.2015 ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» було надіслало на адресу Філії УМГ«Львівтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» претензію № 2673-01/08.2 про сплату боргу по договору в сумі 2 733 070,92 грн.

15.01.2016 ДП Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» отримало відповідь на претензію, в якій було зазначено, що борг по договору з боку Філії УМГ «Львівтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз» в сумі 2733070,92 грн не визнається, у зв'язку з нікчемністю договору купівлі-продажу стисненого природного газу № від 12.01.2015.

Зокрема, в абзаці 12 довідки головного державного аудитора відділу операційного аудиту ДФІ у Львівській області Гупала М.В. №22 від 17.07.2015 зазначено про те, що договір від 12.01.2015 № з ДП «Укравтогаз» було укладено у строк раніше ніж через 10 днів з дня оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про акцепт пропозиції за результатами застосування переговорної процедури закупівлі. З огляду на наведене, договір від 12.01.2015 № з ДП «УКРАВТОГАЗ» підписаний з порушенням строків, передбачених абзацом другим ч. 3 ст. 39 Закону України «Про здійснення державних закупівель», є нікчемним відповідно до ч. 1 ст.41 зазначеного Закону та ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України.

За умовами ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, платній послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За умовами статті 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Стиснений природний газ-метан, що відповідає вимогам ГОСТ 5542-87, ДСТУ ГОСТ 27577-2005: «Газ природний паливний компримований для двигунів внутрішнього згоряння. Технічні умови», який був отриманий відповідачем від позивача є специфічною продукцією і потребує відповідного обладнання для її виготовлення (яке у відповідача відсутнє), то у відповідача відсутня можливість повернути дану продукцію в натурі.

З огляду на наведене, позивачем відповідачу було надіслано вимогу про повернення 2 733 070,92 грн, яка останнім була отримана 25.01.2016. Разом з тим, відповідачем зазначена сума коштів повернута не була.

Оскільки відповідачем не були повернуті кошти, то позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 2 733 070,92 грн боргу.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені ст. 11 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України). Зокрема, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть також виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ч.1 статті 202 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вже було встановлено судом, позивач згідно договору купівлі-продажу стисненого природного газу № від 12.01.2015 у період з січня по листопад 2015 реалізував відповідачеві стиснений природний газ на суму 10 162 311,53 грн, що підтверджується наступними документами: актом приймання-передачі продукції від 31.01.2015 на суму 1099623,60 грн; актом приймання-передачі продукції від 28.02.2015 на суму 1564282,80 грн; актом приймання-передачі продукції від 31.03.2015 на суму 1844039,81 грн; актом приймання-передачі продукції від 30.04.2015 на суму 1453360,80 грн; актом приймання-передачі продукції від 31.05.2015р. на суму 1467933,60 грн; актом приймання-передачі продукції від 30.06.2015 на суму 955116,12 грн; актом приймання-передачі продукції від 31.07.2015р. на суму 127156,32 грн; актом приймання-передачі продукції від 30.09.2015 на суму 396614,40 грн; актом приймання-передачі продукції від 31.10.2015 на суму 606267,06 грн; актом приймання-передачі продукції від 30.11.2015 на суму 647917,02 грн. В свою чергу, відповідач за отриману продукцію розрахувався частково на суму 7 429 240,61 грн, у зв'язку з чим заборгованість останнього становить 2733070,92 грн.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про здійснення державних закупівель», договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону, а також у разі його укладення з порушенням строків, передбачених абзацами третім, четвертим частини другої статті 31, абзацом четвертим частини п'ятої статті 36 та абзацом другим частини третьої статті 39 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв'язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

За умовами частини 3 статті 39 зазначеного Закону, загальний строк для визначення переможця переговорної процедури закупівлі не повинен перевищувати п'яти днів з дня оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу інформації про застосування переговорної процедури закупівлі. Замовник акцептує пропозицію за результатами застосування переговорної процедури закупівлі в день визначення переможця. Повідомлення про акцепт пропозиції обов'язково безоплатно оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу.

Замовник має право укласти договір про закупівлю за результатами застосування переговорної процедури закупівлі у строк не раніше ніж через 10 днів (п'ять днів - у разі застосування переговорної процедури закупівлі з підстав, визначених пунктом 3 частини другої цієї статті, а також у разі закупівлі нафти, нафтопродуктів сирих, електричної енергії, послуг з її передання та розподілу, централізованого постачання теплової енергії, послуг поштового зв'язку, поштових марок та маркованих конвертів, телекомунікаційних послуг, у тому числі з трансляції радіо- та телесигналів, послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та послуг з перевезення залізничним транспортом загального користування) з дня оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про акцепт пропозиції за результатами застосування переговорної процедури закупівлі.

З огляду на те, що договір від 12.01.2015 № з ДП «УКРАВТОГАЗ» був укладений з порушенням строків, передбачених абзацом другим ч. 3 ст. 39 Закону України «Про здійснення державних закупівель», то останній в силу норм ч. 1 ст.41 зазначеного Закону та ч.2 ст. 215 Цивільного Кодексу України» є нікчемним.

За умовами ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, платній послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За умовами статті 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Стиснений природний газ метан, що відповідає вимогам ГОСТ 5542-87, ДСТУ ГОСТ 27577-2005: «Газ природний паливний компримований для двигунів внутрішнього згоряння. Технічні умови», який був отриманий відповідачем від позивача, є специфічною продукцією і потребує відповідного обладнання для його виготовлення (яке у відповідача відсутнє), у зв'язку з чим у відповідача відсутня можливість повернути дану продукцію в натурі.

З огляду на наведене, позивачем відповідачу було надіслано вимогу про повернення коштів у розмірі 2 733 070,92 грн, яка останнім була отримана 25.01.2016.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки відповідачем позивачу сума у розмірі 2 733 070,92 грн повернута не була, враховуючи умови вищезазначених норм, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 2 733 070,32 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (місцезнаходження: 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) на користь Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (місцезнаходження: 03134, м. Київ, вул. Григоровича-Барського, 2, ) 2 733 070 (два мільйони сімсот тридцять три тисячі сімдесят) грн. 92 коп. боргу та 40 996 (сорок тисяч дев'ятсот дев'яносто шість) грн. 06 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

28.03.2016

Суддя Спичак О.М.