ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.03.16р. Справа № 904/588/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Оболонь", м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у розмірі 33 846,49 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: Травкіна Л.О., довіреність № 103/0/25-15 від 01.10.2015 року, представник

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Оболонь" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача суму компенсації за договорами суборенди майна №18996-0001021 від 06.10.2013 року та 19015-173 від 06.07.2014 року у розмірі 33 846,49 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем своєчасно не повернуто суборендоване майно на вимогу позивача у зв'язку із достроковим розірвання договору оренди. Оскільки відповідачем своєчасно не повернуто майно, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню.

Відповідач у судове засідання не з'явився про день, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог частини 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали господарського суду Дніпропетровської області були надіслані на адресу відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), повернулися на адресу суду із відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відзиву на позов Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 до суду не надав, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами (ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Розгляд справи був відкладений з 24.02.2016 року на 23.03.2015 року.

У судовому засіданні 23.03.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендар) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (суборендар) було укладено договір суборенди №19015-173, відповідно до п.1.1 якого орендар передає суборендареві у строкове платне користування (оперативну суборенду), а суборендар приймає торгово-рекламне обладнання (майно), та зобов'язується сплачувати орендарю орендну плату.

06.10.2013 року між приватним підприємством "ДК ДЕКА" (орендар) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (суборендар) укладено договір суборенди майна №18996-0001021, відповідно до п.1.1 якого орендар передає суборендареві у строкове платне користування (оперативну суборенду), а суборендар приймає торгово-рекламне обладнання (майно), та зобов'язується сплачувати орендарю орендну плату.

Перелік, модель, заводський номер (за наявності), рік виробництва майна, місцезнаходження та кількість майна зазначаються у таблиці зазначеної у п. 1.2 договорів.

Відповідно до п.1.3 договорів суборендар повідомлений, що право власності на майно належить ПАТ "Оболонь". У випадку припинення дії договору оренди майна укладеного між власником та орендарем, суборендар зобов'язується повернути майно власнику протягом 10 робочих днів з дати направлення власником суборендарю такої вимоги, або за умови наявності відповідної вимоги від власника, суборендар зобов'язується переукласти аналогічний договір суборенди з іншим орендарем майна.

Згідно з п. 1.4 договорів майно надається суборендарю у користування з метою популяризації, демонстрації, зберігання та реалізації продукції, що, виробляється реалізується власником та корпоративними підприємствами власника. Під корпоративними підприємствами власника слід вважати: ДП ПАТ "Оболонь" "Пивоварня Зіберта", ДП ПАТ "Оболонь" "Красилівське", ПАТ "Охтирський пивоварний завод", ПрАТ "Бершадський комбінат" та ПАТ "Севастопольський завод напоїв". Суборендар не має права використовувати майно для інших цілей.

Стан майна на момент передання в суборенду: в діючому стані, технічно справне, комплектне, відповідає технічним нормам та придатне для використання у відповідності до мети суборенди, визначеної у п. 1.4. даного договору. В разі необхідності орендар передає суборендареві наявні у орендаря копії технічної документації, необхідної для експлуатації майна (п.2.1 договорів).

Відповідно до п.2.2 договорів факт передачі майна в суборенду підтверджується актом прийому-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін, погоджується уповноваженою особою власника та скріплюється печатками сторін і власника. акт прийому-передачі майна в суборенду є невід'ємною частиною цього договору. Обов'язок підготовки акта прийому-передачі майна в суборенду лежить на орендарі.

06.07.2014 року сторонами підписано акт приймання-передачі майна в суборенду відповідно до договору суборенди майна №19015-173 від 06.07.2014 року загальною вартістю 20 146,25 грн. без ПДВ.

06.10.2013 року сторонами підписано акт прийому-передачі майна в суборенду до договору суборенди майна №18996-0001021 від 06.10.2013 року вартістю 8 140,05 без ПДВ.

Відповідно до п. 2.3 договорів майно повинно бути повернуто суборендарем та прийняте орендарем/власником протягом 10 робочих днів з дати закінчення дії договору (в тому числі дострокового). Суборендар несе ризик випадкової загибелі, пошкодження або втрати майна до моменту його фактичного повернення орендарю або власнику.

Факт повернення майна із суборенди підтверджується актом прийому-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін, погоджується уповноваженою особою власника та скріплюється печатками сторін і власника. Акт прийому-передачі майна із суборенди є невід'ємною частиною цього договору. Обов'язок підготовки акта прийому-передачі майна із суборенди лежить на суборендарі (п.2.4 договорів). Суборендар зобов'язаний повернути майно орендарю/власнику в тому ж самому стані, в якому воно було передано в суборенду з урахуванням нормального зносу (п.2.5 договорів).

17.06.2014 року між приватним підприємством "ДК ДЕКА" (первісний кредитор) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №17/06-14-ОА, відповідно до п.1.1 якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, яке належить первісному кредитору, і стає кредитором за договором суборенди майна №18996-0001021 від 06.10.2013 року, укладеного між первісним кредитором та ФОП ОСОБА_1.

18.06.2014 року між публічним акціонерним товариством "Оболонь" та приватним підприємством "ДК ДЕКА" укладено додаткову угоду №1. Пунктом 1 даної додаткової угоди сторони передбачили, що відповідно до п.7.7 договору оренди майна №18996 від 19.06.2013 року сторони прийшли до згоди про розірвання даного договору з 18.06.2014 року.

08.06.2015 року між публічним акціонерним товариством "Оболонь" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 підписано додаткову угоду №1 до договору оренди майна №19015 від 18.06.2014 року, відповідно до п.1 якої, сторони визначили, що відповідно до п.7.7 договору оренди майна сторони прийшли до згоди про розірвання даного договору з 09.06.2015 року.

10.04.2015 року позивачем направлено відповідачу лист щодо розірвання договору суборенди та повернення суборендованого майна. У даному листі позивач повідомляв відповідача про те, що 09.06.2015 року розірвано договору оренди майна між власником та орендарем, договори суборенди майна №18996-0001021 від 06.10.2013 року та №19015-173 від 06.07.2014 року на підставі п.7.4.1 вважаються розірваними, у зв'язку з чим позивач просив повернути майно із додержанням п.п. 2.4, 2.5 договорів. Даний лист направлений відповідачу 10.04.2015 року, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.20).

Причиною виникнення спору є неповернення суборендарем у визначені договором строки суборендованого майна та не відшкодування за нього відповідної компенсації.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні норми містяться у ст. 283 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п.7.4.1 договорів суборенди у випадку припинення дії договору оренди майна укладеного між власником та орендарем, датою закінчення дії даних договорів, в даному випадку, вважатиметься дата направлення власником письмового повідомлення суборендарю про припинення дії даного договору.

Як зазначено вище, позивачем 10.04.2015 року направлявся лист, у якому повідомлялося про розірвання договорів оренди, а отже договори суборенди вважаються припиненими з 10.04.2015 року.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач, у листі щодо розірвання договорів суборенди просив відповідача протягом 10 календарних днів повернути суборендоване майно.

Відповідно до п. 2.3 договорів суборенди майно повинно бути повернуто суборендарем та прийняте орендарем/власником протягом 10 робочих днів з дати закінчення дії договору (в тому числі дострокового). Суборендар несе ризик випадкової загибелі, пошкодження або втрати майна до моменту його фактичного повернення орендарю або власнику.

Згідно з п. 5.1.13 договорів суборенди суборендар зобов'язується протягом 10 робочих днів після закінчення дії договору (в т. ч. дострокового) повернути майно орендарю (а в разі отримання відповідної вимоги - власнику) у діючому стані, технічно справне та комплектне, з урахуванням його нормального зносу.

У випадку втрати (повного знищення) суборендарем майна (окрім випадків, що мають підтвердження актами відповідних органів і які виникли внаслідок дії обставин непереборної сили) або неповерненні майна у відповідності з п.2.3 договорів, суборендар зобов'язаний відшкодувати орендарю (або за письмовою вимогою - безпосередньо власнику) вартість майна, вказану в п.1.2 даного договору (або в Специфікації), із врахуванням ПДВ, якщо інша сума відшкодування не буде додатково узгоджена між сторонами та власником.

28.05.2015 року позивач звертався до відповідача з претензією, відповідно до якої вимагав повернути майно із суборенди до 12.06.2015 року, або сплатити компенсацію що дорівнює його вартості у розмірі 33 846,49 грн. Дана претензія направлялась відповідачу за двома адресами 28.05.2015 року, що підтверджується описами вкладення та фіскальними чеками (а.с.22).

В матеріалах справи містяться листи фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 адресовані публічному акціонерному товариству "Оболонь" щодо неповернення суборендованого майна від 08.07.2015 року та від 28.08.2015 року.

Позивач зазначає, що відповідачем суборендоване майно не повернуто, компенсацію вартості майна у розмірі 33 846,49 грн. не сплачено.

Доказів сплати вартості суборендованого майна у розмірі 33 846,49 грн., відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову шляхом надання належних доказів не спростував.

За наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основний борг у розмірі 33 846,49 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті за передане у оренду майно. Невиконанням обов'язку щодо компенсації вартості суборендованого майна відповідач порушує права позивача, безпідставно не перераховуючи кошти (вартість майна) у власність позивача.

Отже, заявлені позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) підлягають задоволенню у повному обсязі і з відповідача підлягає стягненню 33846,49 грн. (вартість неповернутого суборендованого майна).

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. (за мінімальною ставкою), а тому у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог поверненню (пропорційно до розміру зменшених позовних вимог) не підлягає, а повинен бути розподілений на загальних підставах.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 378,00 грн..

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Оболонь" (49089, м. Дніпропетровськ, вул. Енергетична, буд.. 14а, ідентифікаційний код 05391057) заборгованість у розмірі 33846,49 грн. та судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 25.03.2016 року.

Суддя О.М. Крижний