РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"15" березня 2016 р. Справа № 918/1918/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Мельник О.В. ,

суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- Половко В.А.(довіреність №8 від 01.12.2015р.);

відповідача- не зявився;

відділу ОСОБА_1О.(службове посвідчення №194),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції на ухвалу господарського суду Рівненської області від 18.01.2016р. за наслідками розгляду скарги на дії Відділу ДВС під час виконання рі-шення у справі №918/1918/14

за позовом Приватного підприємства «Торговий центр-Д» м.Рівне

до Рівненської міської ради м.Рівне

про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування,-

Представникам розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.22, 28 ГПК України. Кло-потання про здійснення технічної фіксації судового процесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 18.01.2016р. у справі №918/1918/14 (суддя Пашкевич І.О.) частково задоволено скаргу Позивача на дії Відділу ДВС Рівненського місь-кого управління юстиції (надалі в тексті Відділ ДВС) під час виконання рішення від 13.02.2015р. за позовом Приватного підприємства «Торговий центр-Д» (надалі в тексті Підприємство) до Рів-ненської міської ради (надалі в тексті Міська рада) про визнання недійсним рішення органу міс-цевого самоврядування.(арк.матеріалів оскарження 25-27).

При винесенні ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Рів-ненської області №918/1918/14 від 06.04.2015р. у виконавчому провадженні №47404291 боржнику не надсилалась, а накладення арешту та заборони на відчуження всього майна боржника постано-вою Відділу ДВС від 26.05.2015р., без пересвідчення щодо відсутності добровільного виконання та відсутності грошових коштів, для звернення стягнення на них, є передчасною мірою та порушен-ням прав боржника. Крім того, боржник не був належним чином повідомлений про відкриття ви-конавчого провадження №47404291 та, відповідно, про надання строку на добровільне виконання рішення суду, що в свою чергу свідчить про відсутність у державного виконавця підстав для ви-несення постанови про стягнення виконавчого збору з боржника. При цьому, накладення арешту на рахунки боржника унеможливило виконання судового рішення у добровільному порядку. Постано-ва ВідділуДВС від 15.10.2015р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 44 грн. обґрунтована лише тим, що боржник не надав документального підтвердження повного виконання рішення у строки, встановлені для самостійного виконання, попри те, що такі дії не за-лежали від волі боржника. При цьому, в частині встановлення строку добровільного виконання виконавчого документу в задоволенні скарги відмовлено, оскільки фактично наказ господарського суду Рівненської області виконаний у повному обсязі.(арк.матеріалів оскарження 26-27).

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Відділ ДВС подав скаргу до Рівненського апеля-ційного господарського суду, в якій просить поновити строк на подання апеляційної скарги, ухва-лу господарського суду Рівненської області від 18.01.2016р. у даній справі скасувати в частині виз-нання дій заступника начальника Відділу ДВС незаконними та прийняти нове рішення, яким у за-доволенні скарги на дії Відділу ДВС відмовити, судові витрати покласти на Позивача.(арк.матері-алів оскарження 45-53).

Скаржник вважає ухвалу суду безпідставною і незаконною, винесеною з порушенням припи-сів матеріального та процесуального права. Зазначає, що всі оскаржувані постанови винесені дер-жавним виконавцем Відділу ДВС на підставі, в межах та у спосіб, встановлений Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, апелянт вважає, що відсутність доказів повідомлення боржника належним чином не може бути підставою для скасування постанов про стягнення вико-навчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. А самі постанови не були надіслані адреса-там через недостатність забезпечення засобами поштового звязку. Крім того, зазначає, що на час розгляду скарги предмет був відсутній, оскільки 11.01.2016р. державним виконавцем винесено по-станови від про закриття виконавчого провадження, якими знято всі обмеження з рахунків та май-на підприємства. Також зазначає, що у судовому засіданні оголошувалося лише про скасування по-станов Відділу ДВС, а не про визнання незаконними дій державного виконавця.(арк.матеріалів оскарження 47-51).

Ухвалами Рівненського апеляційного господарського суду від 23.02.2016р. поновлено про-пущений строк, прийнято до провадження апеляційну скаргу Відділу ДВС, справу призначено до слухання на 01.03.2016р.(арк.матеріалів оскарження 42, 43).

На виконання ухвали апеляційного суду 29.02.2016р. через канцелярію суду Скаржник по-дав оригінал витребовуваного платіжного доручення.(арк.матеріалів оскарження 66).

У судовому засіданні 01.03.2016р. представник Відділу ДВС, вважаючи, що для вивчення обставин справи суду необхідний додатковий час подав заяву про продовження строку розгляду апеляційної скарги.(вхідний №648/16 від 01.03.2016р.), а також подав клопотання про долучення до матеріалів справи розпорядження №47404291 та копії постанов від 11.01.2016р. про звільнення коштів на рахунках та про звільнення майна боржника з-під арешту.(арк.матеріалів оскарження 69, 70-72). Колегія суддів прийняла вказані додаткові докази на підставі ст.101 ГПК України.

Ухвалою від 01.03.2016р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розг-ляд на 15.03.2016р. крім того, витребувано у місцевого господарського суду матеріали справи № 918/1918/14, які надійшли на адресу апеляційного суду 05.03.2016р.(арк.матеріалів оскарження 74-75).

В судових засіданнях апеляційної інстанції 01 та 15 березня 2016р. представник Позивача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, надав пояснення в обґрунтування своєї пра-вової позиції. Представник Відділу ДВС підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та надав свої пояснення.

Міська рада не забезпечила явку свого представника у судові засідання 01 та 15 березня 2016 року, хоч про час та місце розгляду скарги була повідомлена у встановленому порядку, проте така неявка не перешкоджає розгляду справи по суті з урахуванням строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу встановленого ст.102 ГПК України і тим, що явка сторін обовязковою не визнавалась, а матеріалів оскарження справи достатньо для розгляду справи по суті.(арк.матеріалів оскарження 43, 75).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів оскарження, рішенням господарського суду Рівненської області від 13.02.2015р. частково задоволено позов ПП «Торговий центр-Д» до Рівненської міської ради про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування. Визнано недійсним рішення Міської ради від 30.10.2014р. №4617 про відмову в поновленні договору оренди земельної ділян-ки по вул.Здолбунівській, 33. В задоволенні позову в частині визнання недійсним листа Міської ради №08-4075 від 19.11.2014р. відмовлено. Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Підприє-мства 1 218 грн. витрат зі сплати судового збору та з Підприємства в доход Державного бюджету України 1 218 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення видано наказ №918/1918/14 від 06.04.2015р.(арк.матеріа-лів оскарження 15).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання цього наказу заступник начальника Відді-лу ДВС 04.05.2015р. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №47404291 про стя-гнення 1218 грн. судового збору в доход Державного бюджету.(арк.матеріалів оскарження 8).

Також в ході вказаного виконавчого провадження №47404291 Відділом ДВС винесено:

- постанову від 12.05.2015р. про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 121 грн. 80 коп.(арк.матеріалів оскарження 17);

- постанову від 26.05.2015р. про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми звернення стягнення 1 218 грн. (арк.матеріалів оскарження 18);

- постанову від 15.10.2015р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 44 грн.(арк.матеріалів оскарження 19);

- постанову від 15.10.2015р. про арешт коштів боржника в сумі 1 383 грн. 80 коп.(арк.мате-ріалів оскарження 12).

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2015р. після звернення Підприємства до господ-дарського суду Рівненської області із скаргою на дії Відділу ДВС заступник начальника останньо-го виніс постанову від 23.12.2015р. про відкладення провадження виконавчих дій.(арк.матеріалів оскарження 3-5, 21).

Скаржник просить визнати незаконними та скасувати:

- постанову Відділу ДВС від 12.05.2015р. №47404291 про стягнення з боржника виконав-чого збору;

- постанову Відділу ДВС від 26.05.2015р. №47404291 про арешт майна боржника та оголо-шення заборони на його відчуження;

- постанову Відділу ДВС від 15.10.2015р. №47404291 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій;

- постанову Відділу ДВС від 15.10.2015р. №47404291 про арешт коштів боржника, а також

- встановити строк добровільного виконання виконавчого документу постанови про відк-риття виконавчого провадження від 04.05.2015р. №47404291 протягом 7 днів з дати винесення рі-шення по даній скарзі.

Матеріали справи свідчать, що суд першої інстанції ухвалою від 24.12.2015р. прийняв до розгляду скаргу Підприємства, призначивши її до слухання на 12.01.2016р., а ухвалою від 12.01. 2016р. відклав розгляд на 18.01.2016р. Вбачається, що в судовому засіданні 12.01.2016р. представ-ник Відділу ДВС надав докази закінчення виконавчого провадження ВП №47404291, зокрема пос-танову від 11.01.2016р. про закінчення виконавчого провадження, якою припинено чинність ареш-ту майна боржника та інших заходів примусового виконання рішення; наказ господарського суду від 06.04.2015р. з відміткою про виконаня; платіжні доручення від 11.01.2016р. №4032 про перера-хування в доход бюджету 1 218 грн. та від 11.01.2016р. №4033 про повернення Підприємству Від-ділом ДВС 165 грн. 80 коп. надлишково стягнутих коштів.(арк.справи 124-133; арк.матеріалів оскар-ження 14-зворот, 71, 72).

Як вже зазначалось, суд першої інстанції визнав правомірними доводи Підприємства в час-тині визнання незаконними та скасування постанов, проте не погоджуючись з частковим задово-ленням скарги Позивача на дії Відділу ДВС останній звернувся із апеляційною скаргою на ухва-лу від 18.01.2016р.(арк.справи 140-142; арк.матеріалів оскарження45-53).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при винесенні ос-каржуваної ухвали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга частково обґрунтована та під-лягає частковому задоволенню, з огляду на таке:

Згідно ст.45 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обо-вязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, ус-тановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, право позивача (стягувача) на стягнення, а обовязок відповідача (боржника) сплатити суму у спосіб, встановлений рішенням суду, що набрало законної сили, є обовязковим на всій території України (ст.124 Коституції України, ст.115 ГПК України).

Відповідно до ст.1212 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної вико-навчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Матеріалами справи стверджено, що оплативши судовим збором лише одну з двох заявле-них немайнових вимог Позивач добровільно не виконав рішення від 13.02.2015р. в частині стяг-нення з нього 1 218 грн. судового збору.(арк.справи 67-70).

Тому, як вірно встановлено судом першої інстанції і стверджується матеріалами справи на підставі наказу господарського суду Рівненської області від 06.04.2015р. №918/1918/14 про стяг-нення з Підприємства 1 218 грн. судового збору в доход Державного бюджету Відділом ДВС вине-сено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.05.2015р. №47404291.

З мотиву невиконання боржником наказу у добровільному порядку в строк до 13.03.2014р., заступник начальника Відділу ДВС 12.02.2015р. виніс постанову про стягнення з боржника 121 грн. 80 коп. виконавчого збору, а в подальшому постанову від 15.10.2015р. про стягнення з боржника 44 грн. витрат на проведення виконавчих дій у межах провадження №47404291.(арк.матеріалів оскарження 17, 19).

Матеріалами справи стверджується, що при винесенні зазначених постанов державний ви-конавець керувався статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі в тексті За-кон), згідно якої у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановле-ний частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання постановою дер-жавного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом, а також статтею 41 Закону, яка передбачає можливість стя-гнення з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Постанова про стягнення з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, вино-ситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскар-жена ним у порядку, встановленому цим Законом.

Колегія суддів зауважує, що доказів надіслання або вручення Підприємству вказаних пос-танов матеріали справи не містять.

Досліджуючи доводи Відділу ДВС, апеляційний суд приймає до уваги, що заходами приму-сового виконання рішень згідно ст.32 Закону, є:

- звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

- звернення стягнення на заробітку плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

- вилучення у боржника і передача стягувану певних предметів, зазначених у рішенні;

- інші заходи, передбаченні рішенням.

Відповідно до п.2.1 Інструкції державний виконавець при здійсненні виконавчого провад-ження зобовязаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забез-печення своєчасного виконання рішення.

Стягнення виконавчого збору, відповідно до п.п.3.7, 3.7.1 Інструкції з організації примусо-вого виконання рішень (надалі в тексті Інструкція), здійснюється у порядку, визначеному ст.28 Закону. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні вико-навчого документа державному виконавцю на наступний день після строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення.

Попри те, що згідно ч.2 ст.28 Закону, виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом Верховний суд України дійшов висновку, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення су-ду, сам по собі не є достатньою підставою для стягнення виконавчого збору, що знайшло відобра-ження в постановах від 06.07.2015р. №6-785цс15 та від 28.01.2015р. у справі №3-217гс14.

Крім того, витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконано примусово. Таку практику схвалює Верховний суд України, що вбачається з п.20 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами скарг та рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконав-чого провадження». Системний аналіз статтей 43-45 Закону, дає підстави для висновку, що у вико-навчому провадженні всі операції повязані з рухом грошових коштів від боржника до стягувача здійснюється через депозитний рахунок відповідного органу Державної виконавчої служби.

З письмових пояснень Відділу ДВС вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження Підприємству надіслана не була, відтак боржникові не було відомо про відкриття ви-конавчого провадження №47404291 та призначення строку для добровільного виконання наказу господарського суду Рівненської області від 06.04.2015р.(арк.матеріалів оскарження 48), тому, з ог-ляду на фактичне ознайомлення боржника з постановами виконавчого провадження лише під час оскарження дій Відділу ДВС у суді першої інстанції та примусове стягнення 1 218 грн. судового збору 11.01.2016р. апеляційний суд погоджується з місцевим судом про передчасність стягнення судового збору і відсутність правових підстав для винесення Відділом ДВС постанов від 12.02.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору та від 15.10.2015р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій та скасуванню зазначених постанов.

Колегія суддів зауважує, що вказані постанови не були скасовані самим Відділом ДВС, при цьому розпорядження про повернення Підприємству 165 грн. 80 коп. є невмотивованим і не свід-чить про таке скасування.(арк.матеріалів оскарження 71).

Розглядаючи дану скаргу, колегія суддів приймає до уваги, що під час виконавчого провад-ження №47404291 було також винесено, постанову від 26.05.2015р. про арешт всього майна бор-жника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми звернення стягнення 1 218 грн. та постанову від 15.10.2015р. про арешт коштів боржника в сумі 1 383 грн. 80 коп., які оскаржені Позивачем.

У відповідності до ч.2 ст.25 Закону, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове ви-конання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з органі-зацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача держав-ний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Вважаючи помилковим висновок суду першої інстанції про незаконність постанови Відділу ДВС від 26.05.2015р. про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчужен-ня та постанови від 15.10.2015р. про арешт коштів боржника в сумі 1 383 грн. 80 коп., колегія суд-дів враховує, що з огляду на положення ч.2 ст.25 Закону накладення арешту на майно та кошти боржника є правом державного виконавця, який не зобовязаний узгоджувати такі дії з боржником, оскільки накладення арешту Закон не повязує з фактом вручення чи невручення постанови про відкриття виконавчого провадження боржникові і не може впливати на законність винесених дер-жавним виконавцем постанов про арешт коштів та майна боржника.

Разом з тим, під час розгляду скарги на дії Відділу ДВС, останній подав місцевому суду ко-пії постанов 11.01.2016р., якими виконавче провадження №47404290 закінчено та припинено чин-ність арешту майна боржника та інших заходів виконання рішення, а також звільнено з-під арешту кошти на рахунках та майно боржника.(арк.матеріалів оскарження 14-зворот, 72, 72-зворот).

Вирішуючи питання, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність по-садових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) застосовуються положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статті 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пункти 1 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділи XI, XII, XII-1 ГПК тощо. Зазначена правова позиція знайшла відображення у п.9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».

Таким чином, на момент винесення ухвали від 18.01.2016р. за наслідками розгляду скарги на дії Відділу ДВС постанови про арешт коштів боржника та про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження фактично були скасовані самим Відділом ДВС, а тому була відсутня потреба у скасуванні постанов в судовому порядку, що не було враховано судом пе-ршої інстанції.

Враховуючи викладене, оскаржувану ухвалу господарського суду Рівненської області нале-жить змінити, припинивши провадження у частині визнання незаконними і скасування постанов Відділу ДВС від 26.05.2015р. про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та від 15.10.2015р. про арешт коштів боржника.

Колегія суддів, крім того, відхиляє як необґрунтовані посилання Скаржника на оголошення місцевим судом у судовому засіданні лише про скасування постанов Відділу ДВС, а не про визнан-ня незаконними дій державного виконавця, оскільки заступник начальника Відділу ДВС був при-сутній у судовому засіданні 18.01.2016р. та жодних зауважень до протоколу не подав.(арк.справи 139). Не знайшли підтвердження матеріалами справи і покликання Позивача щодо накладення Від-ділом ДВС арешту на грошові кошти третіх осіб, а також твердження, що накладення арешту на рахунки унеможливило виконання боржником судового рішення в добровільному порядку.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на встановлені Рівненським апеляційним господарським судом обставини в сукуп-ності, доводи Скаржника зазначені в апеляційній скарзі, визнаються апеляційним судом такими, що зумовлюють зміну оскаржуваного рішення з підстав п.п.1, 3 ч.1 ст.104 ГПК України, через неповне зясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків обставинам спра-ви, що призвело до прийняття неправильного судового рішення.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправомірних дій Відділу ДВС, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладається на Відділ ДВС.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 91, 99, 101, 103, 104, 105, 106, 1212 Господарського про-цесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції на ухвалу господарського суду Рівненської області від 18.01.2016 року за наслідками роз-гляду скарги на дії Відділу ДВС у справі №918/1918/14 задоволити частково.

2. Ухвалу суду першої інстанції від 18.01.2016р. змінити та викласти пункти 2 та 3 резолю-тивної частини в наступній редакції:

« 2. Визнати дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 з винесення постанови від 12.05.2015р. №47404291 про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови від 15.10.2015р. №47404291 про стяг-нення з боржника витрат на проведення виконавчих дій незаконними.

3. Постанову від 12.05.2015р. №47404291 про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову від 15.10.2015р. №47404291 про стягнення з боржника витрат на проведення виконав-чих дій скасувати.

Провадження в частині оскарження постанови від 26.05.2015р. №47404291 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанови від 15.10.2015р. №47404291 про арешт коштів боржника припинити.».

3. В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

5. Справу №918/1918/14 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.