донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

30.03.2016 справа №908/5995/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівТатенко В.М. Скакун О.А., Чернота Л.Ф.

за участю представників сторін:
від позивача:Не з'явився
від відповідача: від третьої особи:Не з'явився Не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради, м. Бердянськ, Запорізька область
на рішення господарського судуЗапорізької області
від22.02.2016 року
по справі№ 908/5995/15 (суддя: Мойсеєнко Т.В.)
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Бердянськ, Запорізька область
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради, м. Бердянськ, Запорізька область Виконавчого комітету Бердянської міської ради, м. Бердянськ, Запорізька область
простягнення 135' 351,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4, м. Бердянськ, Запорізька область (далі - «Позивач») звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради, м. Бердянськ, Запорізька область (далі - «Відповідач») про стягнення компенсації витрат за перевезення пільгових категорій громадян за договором перевезення № 8 від 25.03.2013 року (далі - «Договір») у період з 22.01.2015 року по 09.06.2015 року в розмірі 135' 351,00 грн.

Рішенням господарського суду запорізької області від 22.02.2016 року у справі № 908/5995/15 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Відповідача на користь Позивача компенсаційні витрати за перевезення пільгових категорій громадян у розмірі 10' 017,20 грн., та витрати зі сплати судового збору в розмірі 150, 26 грн.. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема, неправильно визначено характер спірних правовідносин, не застосовано закон, який підлягає застосуванню (ст. 2 КАС України), у зв'язку з чим, рішення підлягає скасуванню.

Сторони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради.

Представник Позивача в судове засідання не з'явився, поважність причин неявки суду не повідомив.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, проте начальником Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради було направлено до Донецького апеляційного господарського суду клопотання про неможливість прибуття до суду № 3900 від 28.03.2016 року, в якому ОСОБА_5 просить розглянути справу за відсутності представника управління.

Представник Третьої особи в судове засідання не з'явився, поважність причин неявки суду не повідомив.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників сторін.

Відповідно до статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась, складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що що 25.03.2013 року між виконавчим комітетом Бердянської міської ради (далі - «Замовник», «Третя особа») та Позивачем був укладено договір № 8 на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Бердянськ, за яким замовник надає перевізнику право на перевезення пасажирів на маршрутах загального користування №4/1 «Пост ДАІ-Залізничний вокзал», № 4/3 с. РТС-маг. «Київ» - Залізничний вокзал» з режимом роботи (графіками руху, схемою слідування маршруту) згідно з затвердженим паспортом маршруту (далі - «Договір на перевезення»). У тому числі по маршруту загального користування №4/3 «с. РТС - маг. «Київ» - Залізничний вокзал» передбачено 2 транспортні засоби ПАЗ32054СПГ НОМЕР_1 та 2 резервні транспортні засоби ПАЗ32054СПГ НОМЕР_2 - для перевезення інвалідів на 18 місць.

Згідно з п. 2.1.10 Договору на перевезення замовник забезпечує компенсацію витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів.

Пунктом 5.4 Договору визначено, що механізм виплати компенсації за пільгові перевезення пасажирів в автомобільному транспорті загального користування за рахунок субвенції з державного бюджету визначається Порядком проведення розрахунку компенсаційних виплат за пільговий проїзд міським транспортом окремих категорій громадян, затвердженим рішенням органу місцевого самоврядування та постановою КМУ від 04.03.2002р. № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» та оформлюється договором на виплату компенсації. При відсутності у перевізника договору на виплату компенсації з управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради компенсація йому не виплачується.

Відповідно до положень вище зазначеного пункту Договору на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Бердянськ 25.03.2013р. Сторонами укладено договір №1-т про компенсаційні виплати за пільгові перевезення окремих категорій громадян автомобільним транспортом в режимі маршрутного таксі (далі - «Договір про компенсаційні виплати»). Даний договір укладений на строк до 21.06.2017 року, сторонами розірваний не був і є діючим, тому умови даного договору підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін.

Пунктом 1.2 Договору про компенсаційні виплати визначено, що компенсаційні виплати за пільговий проїзд здійснюється за рахунок субвенції з державного бюджету місцевому бюджету в межах бюджетних асигнувань на поточний рік відповідно до Бюджетного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», рішення виконкому від 11.10.2011 року № 512 «Про проведення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян в режимі маршрутного таксі» за перевезення громадян пільгових категорій.

Згідно з п. 3.1 Договору про компенсаційні виплати, перевізник надає управлінню щомісяця до 10 числа місяця, наступного за звітним, звіт про перевезення пасажирів пільгової категорії в режимі маршрутного таксі за минулий місяць.

Відповідно до пунктів 3.2 - 3.4 Договору про компенсаційні виплати щомісяця на підставі наданих звітів управління готує реєстри про фактично нараховані суми і складає з перевізником акти звіряння за формою, затвердженою Міністерством праці та соціальної політики України від 28.03.2003 року № 83 «Про затвердження форми №3-пільга». На підставі акту звіряння розрахунків за фактом надходження субвенції з державного бюджету Управління компенсує перевізнику витрати за пільговий проїзд окремих категорій громадян згідно з помісячним розписом в межах бюджетних призначень. Управління перераховує кошти компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян на розрахунковий рахунок перевізника не пізніше 5-ти днів з дня їх отримання на свій розрахунковий рахунок.

В період з 22.01.2015 р. по 09.06.2015 р. Позивач надавав послуги з перевезення пасажирів автомобільним транспортом, у тому числі пільгових категорій громадян.

Рішенням від 11.02.2014 року № 62 «Про розірвання договору на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Бердянськ», Третя особа Договір про компенсаційні виплати був розірваний достроково, в односторонньому порядку.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.07.2014 р. , залишеним без змін Постановою Вищого адміністративного суду України від 10.06.2015р., зазначене Рішення Третьої особи було скасовано.

За таких обставин висновок місцевого господарського суду про те, що правовідносини між Сторонами виникли на підставі Договору перевезення та - не припинялись, на думку судової колегії є цілком обґрунтованим.

Відтак, в період з 22.01.2015 року по 09.06.2015 року Позивач правомірно надавав послуги з перевезення пасажирів автомобільним транспортом, у тому числі пільгових категорій громадян.

Частково задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що відповідно до положень Договору про компенсаційні виплати умовою компенсації витрат перевізника від пільгових перевезень є подання ним щомісячно управлінню звітів про витрати від пільгових перевезень окремих категорій громадян в режимі маршрутного таксі, на підставі яких управління готує реєстри про фактично нараховані суми і складає з перевізником акти звіряння. Тобто лише узгоджена інформація про фактично нараховані суми та узгоджені акти звіряння розрахунків є підставою для надсилання інформації про нараховані суми фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів місцевих рад та подальшого відшкодування витрат.

Матеріалами справи підтверджується подання Позивачем у встановлений строк лише одного звіту за спірний період - січень 2015 року, на підставі якого Відповідачем був визначений розмір компенсаційної виплати в сумі 30' 783,50 грн., що зафіксовано актом звіряння розрахунків між сторонами станом на 01.03.2015 року.

В іншій частині вимоги не ґрунтуються на зібраних у справі доказах. Та - правомірно відхилені місцевим судом.

Запереченні Відповідача про те, що Договір №1-Т від 25.03.2013 року є адміністративний договором, відтак, спір має розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства відповідним адміністративним судом, судова колегія вважає хибним, з огляду на таке.

За ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій України» місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та вимоги статей 1, 4-1, 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: - участь у спорі суб'єкта господарювання, наявність між сторонами, по-перше господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» у господарських судах при вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ч. 1, ст. 3 ГК України).

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з укладенням, зміною, виконанням і розірванням усіх господарських договорів між суб'єктами господарювання органами державної влади і місцевого самоврядування,включаючи договори, які укладаються шляхом проведення конкурсу, біржових торгів, аукціонів тощо.

До таких договорів відносяться, зокрема:

- про відчуження об'єктів приватизації (крім приватизації державного житлового фонду); передачу державного або комунального майна в оренду; закупівлю товарів (робіт, послуг) для державних потреб;

- про стягнення з органів місцевого самоврядування та спеціально уповноважених державних органів, які є розпорядниками бюджетних коштів, сум збитків, пов'язаних з перевезеннями пасажирів пільгових категорій. ( п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам")

Таким чином, згідно зі ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Враховуючи, що спірні правовідносини сторін виникли з господарських договорів - про перевезення та про компенсаційні виплати, а правова природа витрат від пільгових перевезень визначена сторонами як збитки (п. 5.3 договору на перевезення). У спірних правовідносинах Сторони виступають як рівноправні учасники господарських правовідносин. Відповідач хоча і є виконавчим органом місцевого самоврядування, однак не виступає у спірних правовідносинах як суб'єкт владних повноважень, не виконує по відношенню до відповідача владних управлінських функцій. У спірних правовідносинах Відповідач виступає органом замовника, уповноваженим на проведення компенсаційних виплат, передбачених договором перевезення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував усі обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача згідно зі ст. 49 ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Бердянської міської ради, м. Бердянськ, Запорізька область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду запорізької області від 22.02.2016 року у справі № 908/5995/15 - залишити без змін.

Головуючий суддя: В.М. Татенко

Судді: О.А. Скакун

Л.Ф. Чернота

Надруковано примірників: 1 - позивачу; 1 - відповідачу; 1 - третій особі; 1 - до справи; 1 - ГСЗО; 1 - ДАГС.