ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.03.16р. Справа № 904/362/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іліман", смт. Покровка Покровського району Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства "Актабанк", м. Дніпропетровськ

про зобов'язання внести до реєстру кредиторів та стягнення 16 533 грн. 94 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача:Шинкаренко С.О., дов.№1/16 від 22.03.16р.;

від відповідача: Бурганова С.В., дов. № 1 від 12.01.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Іліман" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить внести позивача до реєстру кредиторів Публічного акціонерного товариства "Актабанк" та стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 16 533 грн. 94 коп., які розміщені на поточних рахунках Публічного акціонерного товариства "Актабанк", а також покласти на відповідача судові витрати, понесені позивачем в сумі 2 756 грн. 00 коп. та витрати позивача на послуги адвоката в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує порушенням відповідачем умов договорів про розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку № В20-1868/Т/313775 від 07.03.2014р. та № В20-1881/Т/313775 від 13.03.2014р, укладених між сторонами, щодо повернення на вимогу позивача залишку грошових коштів у загальній сумі 16 533 грн. 94 коп., що обліковуються на рахунках позивача та обмеженням права позивача розпоряджатися власними грошовими коштами на свій розсуд. Відмову банку у виплаті коштів через призначення тимчасової адміністрації та введення мораторію на виплати клієнтам вважає безпідставною, оскільки про те, що банк перебуває на стадії ліквідації позивач дізнався з відповіді банку у листопаді 2015р. Крім того, зауважує, що проблеми з обслуговування рахунків позивача почали виникати ще у серпні 2014р. Відповідно, з серпня 2014р. позивач неодноразово звертався до банку з вимогою повернути кошти, які залишились на поточних рахунках, однак кошти повернуті не були.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов зазначив, що відповідно до ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, яку було опубліковано 22.01.2015р. в газеті "Голос України" № 10(6014), всі кредитори банку набули право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Позивач не використав свого права кредитора банку та не звернувся до відповідача з відповідними кредиторськими вимогами у встановлений вказаним Законом строк. Вважає, що позивач мав можливість вчасно звернутися до банку з кредиторськими вимогами та суду не надано жодних доказів пропуску строку звернення з поважних причин, а тому вимоги щодо включення до реєстру кредиторів не підлягають задоволенню. Крім того, із посиланням на норми ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст. ст. 26, 49, 50 Закону України „Про виконавче провадження" зазначає про неможливість добровільного чи примусового виконання рішення суду про стягнення з банку грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог. Просив в позові відмовити.

22.03.2016р. на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Іліман" надійшла заява про уточнення позовних вимог від 22.03.2016р., в якій позивач просив суд стягнути Публічного акціонерного товариства "Актабанк" грошові кошти в сумі 15 889 грн. 11 коп.

Уточнені позовні вимоги вмотивовані порушенням відповідачем умов договору про розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку від 07.03.2014р № В20-1868/Т/313775, укладеного між сторонами, відповідно до якого позивачу відкрито поточний рахунок № 3775. Як вказує позивач, порушення банку полягає у неправомірному закритті вказаного рахунку без відома позивача, а також у відмові банку у повернення грошових коштів в сумі 15 889 грн. 11 коп., що обліковуються на вказаному рахунку та належать позивачу. Крім того, позивач зазначає про наявність поважних причин пропуску строку на звернення до ліквідаційної комісії банку з кредиторськими вимогами, а саме: довготривалі службові відрядження директора підприємства до м. Черкаси у період з 16.01.2015р. по 24.02.2015р., тобто саме у 30 денний період, визначений для заявлення кредиторських вимог до банку.

Судом встановлено, що подана позивачем заява за своїм змістом є заявою про зменшення позовних вимог та на підставі ст. 22 ГПК України заява позивача прийнята судом до розгляду, як заява про зменшення позовних вимог

В судовому засіданні 24.03.2016р. представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 24.03.2016р. проти задоволення уточнених позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалися перерви з 16.02.2016р. по 15.03.2016р., з 15.03.2016р. по 24.03.2016р.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Актабанк" (банк) та Державним підприємством "Національний центр ділового та Товариством з обмеженою відповідальністю "Іліман" (клієнт) укладено договір на розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку № В20-1868/Т/313775 (надалі - Договір), відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № 3775 (далі - рахунок) у гривні для зберігання грошей та здійснення розрахунково-касового обслуговування клієнта (надання послуг, які пов'язані з переказом коштів з/на рахунку/ок клієнта, видачу йому коштів у готівковій формі, а також із здійсненням інших розрахунково-касових операцій) за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України (п.1.1 Договору).

За умовами п. 9.1 Договору цей Договір укладено на невизначений строк, набирає чинності з дня його підписання обома сторонами. Дія Договору припиняється за згодою сторін або у випадках, визначених законодавством України та/або цим Договором

Згідно, п. 3.1.1 Договору банк має право використовувати кошти на рахунку клієнта, гарантуючи право клієнта безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до п. 3.2.1 Договору клієнт має право розпоряджатися коштами, що є на його рахунку на власний розсуд, за винятком випадків обмеження права розпорядження коштами згідно вимог законодавства України та/або випадків, встановлених цим Договором

Банк зобов'язується належним чином виконувати умови цього договору та вимоги діючого законодавства України (п. 3.3.1 Договору).

Клієнт зобов'язується належним чином виконувати умови цього Договору, вимоги діючого законодавства України, внутрішніх правил банку (п. 3.4.1 договору).

У п. 6.1 Договору сторони визначили, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за даним договором сторони несуть відповідальність згідно законодавства України, крім випадків, встановлених цим Договором.

Як зазначає позивач, з серпня 2014р. з боку відповідача почали виникати проблеми щодо обслуговування вищевказаного банківського рахунку № 3775. Починаючи з серпня 2014р. позивач неодноразово звертався до банку з вимогами про повернення коштів, які залишились на поточному рахунку, однак кошти повернуті не були.

Зокрема, 19.11.2015р. позивачем направлено на адресу банку запит від 19.11.2015р. №1911-01 про надання довідки про стан рахунку № 3775.

Листом від 23.11.2015р. № 2178/11/2015 банк надав витребувану позивачем довідку від 23.11.2015р. № 2177/11/2015 та повідомив позивача про те, що на підставі постанови Правління НБУ від 15.01.2015р. № 19 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Актабанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вкладників прийнято рішення від 16.01.2015р. №6 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Актабанк" та призначення уповноваженої особи Фонду ліквідацію банку", згідно з яким з 16.01.2015р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Актабанк", про що було розміщено оголошення у газеті „Голос України" від 22.01.2015р. Одночасно, банк роз'яснив позивачеві, що згідно п. 1.12 глави 1 розділу 5 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку від 05.07.2012р. № 2 протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку кредитори мають право заявити уповноважені особі Фонду свої вимоги до такого банку; будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Як зазначає позивач, він не зміг вчасно подати відповідну заяву до банку, оскільки у вказаний період директор підприємства позивача знаходився у службових відрядженнях в м. Черкаси, що підтверджується відповідними наказами по підприємству, у зв'язку із чим позивач вважає, що строк ним пропущено з поважних причин.

Разом з тим, позивач зауважує про неправомірне, без повідомлення клієнта, закриття його поточного рахунку № 3775, та стверджує, що на вказаному рахунку знаходяться його грошові кошти в сумі 15 889 грн. 11 коп., на підтвердження чого надає банківську виписку від 08.02.2016р. за період з 01.08.2014р. по 16.01.2015р.

Таким чином, предметом даного спору є вимога ТОВ „Іліман" про стягнення з ПАТ "Актабанк" грошових коштів в сумі 15 889 грн. 11 коп., проти чого заперечує відповідач.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У силу ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, а також визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу України також передбачено захист прав та законних інтересів суб'єктів господарювання або споживачів шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 7.1.2. статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Статтею 1068 ЦК України у ч.ч. 1, 3, 4 передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка; банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Натомість, клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

У силу ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підставі постанови Правління Національного банку України № 576 від 16.09.2014р. "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Актабанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 16.09.2014р. прийнято рішення №90 про запровадження з 17.09.2014р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Актабанк"

Тимчасову адміністрацію в ПАТ "Актабанк" було запроваджено строком на 3 місяці. а саме, з 17.09.2014р. по 17.12.2014р.; рішенням № 144 від 15.12.2014 термін її продовжено строком до 17.01.2015р.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на своєму офіційному сайті повідомив, що відповідно до Постанови Правління НБУ від 15.01.2015р. № 19 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Актабанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вкладників прийнято рішення від 16.01.2015р. №6 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Актабанк" та призначення уповноваженої особи Фонду ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Актабанк" строком на 1 рік, яку 30.12.2015р. рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 253 продовжено до 15.01.2018р.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 3 ст.1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Виведення неплатоспроможного банку з ринку - заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону (п.2 ч.1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

З дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення (ч.1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до п.1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що кредитор банку - це юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Системний аналіз законодавчих норм дозволяє дійти висновку, що позивач як юридична особа є кредитором відповідача.

Відтак, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.03.2015 по справі № 910/9232/14.

У зв'язку з тим, що до банку застосовано процедуру ліквідації, відповідно до ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, які було опубліковано 22.01.2015р. в газеті "Голос України" № 10(6014), всі кредитори банку набули право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Так, чинним законодавством визначений перелік обов'язкових дій для включення кредитора(ів) до реєстру акцептованих вимог кредиторів, однією з яких, зокрема, є заявлення кредитором уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку.

Згідно п. 4.23. Глави 4 Розділу 5 Положення „Про виведення неплатоспроможного банку з ринку" від 05.07.2012 р. № 2 уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей у газетах „Урядовий кур'єр" та „Голос України" відповідно до вимог частини другої статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" відповідно до вимог частини другої статті 45 Закону уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі, якщо вони непідтверджені фактичними даними, що є в розпорядженні уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, та в разі потреби заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, установлених цим Положенням та актами Фонду. (п. 4.24. р.5 "Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку", затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012р.).

Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів (п.3 ч. 1 ст.48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (п.3 ч. 2 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку та Фонд сповіщають кредиторів про акцептування їхніх вимог шляхом розміщення повідомлення, що має містити інформацію про дату затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру акцептованих вимог кредиторів та місце, де можна з ним ознайомитись, на офіційній сторінці Фонду в мережі Інтернет, сайті неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці. (п. 4.30. р.5 "Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку", затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012р.).

У разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів; документів, які відповідно до законодавства України підтверджують правонаступництво юридичної особи внаслідок реорганізації, за вимогами кредиторів, яких включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів; письмової відмови кредитора від вимог; клопотання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку про виправлення помилки, допущеної нею чи попередньою уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку під час акцептування вимог кредиторів. Фонд за потреби має право вимагати від уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку додаткову інформацію щодо внесення змін до реєстру вимог. (п. 4.31. р.5 "Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку", затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012р.).

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (ч. 3 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

За приписами п. 4 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних ociб", які кореспондуються з п. 4.32. р.5 "Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку", затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012р., будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебігу процедури ліквідації.

Як зазначає позивач, він не зміг вчасно подати відповідну заяву до банку, оскільки у вказаний період директор підприємства позивача знаходився у службових відрядженнях в м. Черкаси, що підтверджується наказами про відрядження від 15.01.2015р. № 1501/01 та від 06.02.2015р. № 0602/01, а також відповідними посвідченнями про відрядження, у зв'язку із чим позивач вважає, що строк ним пропущено з поважних причин.

Господарський суд не приймає в якості належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до уповноваженої особи Фонду банку подані позивачем документи, оскільки керівник підприємства міг уповноважити будь-яку особу на підставі належним чином оформленої довіреності представляти інтереси підприємства перед банком. До того ж, позивачем не заявлено вимог щодо поновлення пропущеного строку або включення до реєстру вимог кредиторів з цих підстав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач із власної вини пропустив наданий йому діючим законодавством строк для заявлення грошових вимог з метою вирішення питання про включення їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Актабанк", а посилання позивача на багаторазові звернення до банку з серпня 2014р. з вимогами повернути грошові кошти, що залишились на його поточному рахунку, не підтверджені належними доказами.

Крім того, матеріали справи взагалі не містять доказів направлення позивачем до банку відповідних розрахункових документів із розпорядженням про видачу чи перерахування грошових коштів з його рахунку до початку процедури ліквідації банку, а також доказів звернення позивача до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Актабанк" з відповідною кредиторською вимогою.

З огляду на вищезазначені норми законодавства України, умовою звернення кредитора до суду є одержання повідомлення про відмову чи часткову відмову у визнанні кредиторських вимог, тобто наявність спору щодо акцептування вимог кредитора.

За встановлених обставин, позовні вимоги ТОВ „Іліман" необґрунтовані, не підтвердженні належними доказами та є такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Водночас, оскільки позивачем під час судового розгляду справи подано заяву про зменшення позовних вимог, за приписами п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір", сплачена ним сума судового збору у розмірі 1 378 грн. 00 коп. підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду, у разі подання відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено - 29.03.16р.