РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016Справа №910/471/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерне товариства "Страхова компанія "Українська Страхова Група"

до дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 14 559,91 грн.

Представники сторін:

від позивача: Лазор А.І. - представник за довіреністю № 0115-167 від 02.11.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерне товариства "Страхова компанія "Українська Страхова Група" до дочірнього підприємства "Київський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 14 559,91 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.05.2012 року між ОСОБА_3 та приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська Страхова Група" укладено договір « 25-2807-11-0290 добровільного страхування наземних транспортних засобів, а саме автомобіля «Шкода», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

05.04.2013 року о 12 год. 00 хв. водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем Шкода», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 заїхав в яму, що була залита водою, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Позивачем виплачено страхове відшкодування в загальному розмірі 14 559,91 грн.

Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області, майстер філії Києво-Святошинського райду ОСОБА_5, будучи відповідальною особою за утримання автомобільних доріг допустив утворення ями на проїзній частині дороги по АДРЕСА_1, що призвело до ДТП.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.01.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 08.02.2016 року.

08.02.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав пояснення по справі.

В судове засідання 08.02.2016 року представник позивача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 012 але 08.02.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання про розгляд справи без участі представника та клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.02.2016 року розгляд справи відкладено на 22.02.2016 року, у зв'язку із неявкою представника позивача у судове засідання.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.02.2016 року замінено неналежного відповідача: дочірнє підприємство "Київський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на належного: дочірнє підприємство "Київське обласне дорожнє управління" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 11-А, ). Розгляд справи відкладено на 21.03.2016 року.

26.02.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав клопотання про заміну відповідача.

В судове засідання 21.03.2016 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 22.02.2016 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 013.

Представник позивача подав клопотання про заміну відповідача.

Суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про заміну відповідача.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

26.05.2011 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська Страхова Група" (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №25-2807-11-0290.

Відповідно до вищезазначеного договору застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Skoda Roomster» д.н. НОМЕР_1.

З довідки Міністерства внутрішніх справ України №9181516 про дорожньо-транспортну пригоду (вих.. №462 від 13.09.2013р.) вбачається, що 05.04.2013 року в 12 год. 00 хв. на Петропавлівській Борщагівці, Києво-Святошинського району Київської області, вул. Авіаторів 56 сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП): наїзд на перешкоду учасником якої був автомобіль НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4 ДТП сталося внаслідок порушення ОСОБА_5 (посадовою особою) правил утримання автодоріг та вулиць.

Згідно статті 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

В матеріалах справи наявний лист ПАТ «Укрсоцбанк» вих.№10.1-186/67 від 17.04.2013 року, в якому вигодонабувач зазначає, що не заперечує щодо виплати страхового відшкодування по страховому випадку, що стався з «Skoda Roomster» д.н. НОМЕР_1, безпосередньо на рахунок станції технічного обслуговування або видати клієнту готівкою.

На підставі заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 08.04.2013 року, страхового акту №ДККА-26037 від 18.04.2013 року позивачем виплачено власнику «Skoda Roomster» д.н. НОМЕР_1 (ФОП ОСОБА_6) страхове відшкодування в розмірі 14 559,91 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №6675 від 22.04.2013 року.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.04.2013 року у справі №369/3383/13-п встановлено, що майстер філії К-Святошинського райДу гр.. ОСОБА_5 будучи відповідальною особою за утримання автомобільних доріг допустив ямковість на проїзній частині по АДРЕСА_1, що призвело до ДТА, а саме водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, заїхав в яму, що залита водою, в наслідок чого отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги ЗУ «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.4 ст. 140 КУпАП. В діях гр.. ОСОБА_5 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вищевказаною постановою, ОСОБА_5, піддано адміністравному стягненню, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Відповідно до ч.4 статті 35 ГПК України, вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Частина 4 статті 140 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт, які зокрема спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ч.1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Таким чином, в силу положень статті 1172 ЦК України відповідальність за шкоду заподіяну ОСОБА_5 при виконанні (невиконанні) ним своїх службових обов'язків майстра філії Києво-Святошинського районного дорожнього управління «ДП «Київське обласне дорожнє Управління «ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», яка є відокремленим підрозділом відповідача має нести дочірнє підприємство "Київське обласне дорожнє управління" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

Абзацом десятим пункт 11 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» №198 від 30.03.1994 року передбачено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зі змісту даної норми закону слідує, що однією з умов, яка утворює підстави відшкодування шкоди є причинний зв'язок між правопорушенням та шкодою.

Отже, причиною ДТП і як наслідок заподіяння шкоди застрахованому автомобілю є заїзд автомобіль в яму.

З наведеного вбачається, що заподіяння шкоди застрахованому автомобілю лежить у прямому причиновому зв'язку із неналежним утриманням автодороги.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 14 559,91 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд повертає, за ухвалою суду, суму судового збору в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст.33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 11-А, ) на користь приватного акціонерне товариства "Страхова компанія "Українська Страхова Група" (03038, м. Київ, вулиця І. Федорова, 32-А, ідентифікаційний код 30859524) страхове відшкодування в сумі 14 559 (чотирнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 91 коп. та судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Повернути приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Українська Страхова Група" (03038, м. Київ, вулиця І. Федорова, 32-А, ідентифікаційний код 30859524) з Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) судовий збір в сумі 449 (чотириста сорок дев'ять) грн. 00 коп. як такий, що внесений у більшому розмірі, ніж передбачено законом, перерахований за платіжним дорученням № 7593 від 30.06.2015 року, яке знаходиться в матеріалах справи № 910/471/16.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 31.03.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий