ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р.Справа № 922/2144/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" м. Київ
до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України м. Харків
про визнання недійсним та скасування рішення
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. № 10-1042/д від 23.12.2015р.;

відповідача - ОСОБА_2В.Ю., дов. № 25 від 14.08.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.12.2014 року № 254-р/к про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафів у частині пунктів 1, 2, 8, 9, 12, 13, 15, 16, 25, 26 (резолютивної частини) та до стягнення заявлені судові витрати.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.06.2015р. у даній справі, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.08.2015р., позов задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.02.2016р. касаційну скаргу Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.08.2015р. та рішення Господарського суду Харківської області від 02.06.2015р. у справі № 922/2144/15 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

В судовому засіданні 21.03.2016р., в порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 28.03.2016р. Після перерви судове засідання продовжено.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що викладені у рішенні висновки не відповідають дійсним обставинам справи. Обставини ж, на які посилається відповідач, останнім не доведені. На думку позивача, останній не вчиняв порушень законодавства про захист економічної конкуренції, посилаючись на недоведеність відповідачем факту погодженої (узгодженої) поведінки ПАТ "Укрнафта" з іншими суб'єктами господарювання, зазначеними у рішенні, як це передбачає конкурентне законодавство для визнання дій антиконкурентними. Вважає висновки відповідача хибними, та такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Представник відповідача у відзиві на позов та в судовому засіданні проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення 25.12.2014р. прийнято рішення № 254-р/к у справі № 1/01-226-14, відповідно до пунктів 1, 2, 8, 9, 12,13, 15, 16, 25, 26 якого визнано позивача винним у вчиненні порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого ч.3 ст.6, п.1 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вчиненні антиконкурентних узгоджених дій на ринку роздрібної реалізації дизельного пального в п'яти територіальних межах, які призвели до обмеження конкуренції, за відсутності об'єктивних причин для вчинення таких дій.

Так, зазначеним вище рішенням, зокрема:

пунктом 1 визнано, що Публічне акціонерне товариство "Укрнафта", Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортуна X", Товариство з обмеженою відповідальністю "Восток", Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Тополь", Товариство з обмеженою відповідальністю "Ольга" схоже підвищивши роздрібні ціни на дизельне пальне за рахунок підвищення торговельної надбавки, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене ч.3 ст. 6, п. 1 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій на ринку роздрібної реалізації дизельного пального (або його аналогів) в межах частини міжнародної автомобільної дороги М-03 (Київ-Харків- Довжанський (Ростов-на-Дону)) (міжнародна категорія Е-40), що проходить в районі розміщення населених пунктів: м. Ізюм, с. Кам'янка Ізюмського району Харківської області, з урахуванням території, що знаходиться в 10-км зоні, які призвели до обмеження конкуренції, за відсутності об'єктивних причин для вчинення таких дій;

пунктом 8 визнано, що Публічне акціонерне товариство "Укрнафта", Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал X" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортуна X" , схоже підвищивши роздрібні ціни на дизельне пальне за рахунок підвищення торговельної надбавки, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене ч.3 ст.6, п.1 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій па ринку роздрібної реалізації дизельного пального в межах частини регіональної автомобільної дороги Р-51 (Мерефа-Лозова-Павлоград), що проходить в районі розміщення населених пунктів: смт Панютине, с. Катеринівка, м. Лозова Лозівського району Харківської області, з урахуванням території, що знаходиться в 10-км зоні, які призвели до обмеження конкуренції, за відсутності об'єктивних причин для вчинення таких дій;

пунктом 12 визнано, що Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал X", схоже підвищивши роздрібні ціни на дизельне пальне за рахунок підвищення торговельної надбавки, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене ч.3 ст.6, п.1 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій на ринку роздрібної реалізації дизельного пального в межах м. Первомайський Первомайського району Харківської області, з урахуванням території, що знаходиться в 10-км зоні, які призвели до обмеження конкуренції, за відсутності об'єктивних причин для вчинення таких дій;

пунктом 15 визнано, що Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал X", схоже підвищивши роздрібні ціни на дизельне пальне за рахунок підвищення торговельної надбавки, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене ч.3 ст.6, п.1 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій на ринку роздрібної реалізації дизельного пального в межах м. Зміїв і с. Задонецьке Зміївського району Харківської області та частини регіональної автомобільної дороги Р-78 (Харків-Зміїв-Балаклія-Гороховатка), з урахуванням території, що знаходиться в 10-км зоні, які призвели до обмеження конкуренції, за відсутності об'єктивних причин для вчинення таких дій;

пунктом 25 визнано, що Публічне акціонерне товариство "Укрнафта", Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал X", Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" та Приватне підприємство "Гарант", схоже підвищивши роздрібні ціни на дизельне пальне за рахунок підвищення торговельної надбавки або рентабельності, вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене ч.3 ст.6, п.1 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій на ринку роздрібної реалізації дизельного пального в межах частини регіональної автомобільної дороги Р-46 (Харків-Богодухів-Охтирка (Сумська область), що проходить в районі розміщення населених пунктів: смт Вільшани, с. Дворічний Кут, смт. Пересічне Дергачівського району Харківської області, з урахуванням території, що знаходиться в 10-км зоні, які призвели до обмеження конкуренції, за відсутності об'єктивних причин для вчинення таких дій.

Враховуючи наведене, на підставі абз.2 ч.2 ст.52 Закону України Про захист економічної конкуренції за порушення, передбачене п.1 ст.50 Закону України Про захист економічної конкуренції та зазначені в пунктах 1, 8, 12, 15, 25 резолютивної частини рішення № 254-р/к, на Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" пунктами 2, 9, 13, 16, 26 резолютивної частини зазначеного рішення накладено штраф у загальному розмірі 340 000,00грн.

Позивач вважає зазначене рішення незаконним з огляду на те, що він не вчиняв порушень законодавства про захист економічної конкуренції, на які вказує відповідач, вважає, що відповідачем не доведено факту погодженої (узгодженої) поведінки Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" з іншими суб'єктами господарювання, зазначеними у рішенні. Також позивач посилається на те, що висновки відповідача, викладені у рішенні є хибними та такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права.

В обґрунтування своїх доводів, позивач посилається на те, що він не володіє інформацією щодо підстав зміни роздрібних цін на дизельне пальне іншими суб'єктами господарювання, оскільки діє самостійно на ринку роздрібної торгівлі нафтопродуктами, в тому числі самостійно визначає та проводить цінову політику. Роздрібні ціни на нафтопродукти встановлюються центральним апаратом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта".

Як зазначає позивач, роздрібні ціни на дизельне пальне протягом 11-29 серпня 2014р. підвищилися у всій мережі АЗС позивача, а не лише у визначених територіальних межах, що, на думку позивача, свідчить про неможливість вчинення узгоджених з іншими суб'єктами господарювання антиконкурентних дій на окремо визначеній території.

Також позивач посилається на наявність об'єктивних та економічно обґрунтованих причин для підвищення роздрібних ціна на дизельне пальне у період з 11.08.2014р. по 29.08.2014р. у зв'язку з ростом оптових (закупівельних) цін на 9% на внутрішньому ринку нафтопродуктів. На думку позивача, зростання роздрібних цін на дизельне пальне на АЗС Товариства позивача відповідало загальним тенденціям ринку нафтопродуктів, а механізм ціноутворення не суперечив вимогам чинного законодавства, ціни на дизельне пальне встановлювалися не на однаковому рівні з іншими суб'єктами господарювання, ціни піднімалися не на однакову величину та встановлювалися не одночасно.

Таким чином, позивач вважає, що зазначені обставини спростовують наведені у рішенні висновки про обмеження конкуренції діями Публічного акціонерного товариства "Укрнафта".

Отже, позивач вважає, що висновки відповідача щодо наявності в діях позивача ознак антиконкурентних узгоджених дій не відповідають дійсності, у зв'язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом.

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Антимонопольний комітет України", Законом України "Про захист економічної конкуренції" та Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, затвердженою розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 р. № 49-р (далі Методика).

Згідно із ч.1 ст.35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Статтею 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" закріплено визначення економічної конкуренції (конкуренція), відповідно до якої це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Частиною 1 ст.5 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що узгодженими діями є укладення суб'єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об'єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб'єктів господарювання.

Антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (ч.1 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" антиконкурентними узгодженими діями вважається вчинення суб'єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

Порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (п.1 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Дослідивши рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, судом вбачається, що дії Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна X", Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток", Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Тополь", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ольга", Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал X", Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" та Приватного підприємства "Гарант" кваліфіковані відповідачем як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене ч.3 ст.6, п.1 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів.

Суд зазначає, що для кваліфікації дій (бездіяльності) суб'єктів господарювання на ринку товарів як антиконкурентних узгоджених дій у вигляді схожих дій (бездіяльність) на ринку товару (і які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції) не вимагається обов'язкове встановлення та доведення факту чи фактів формального узгодження зазначених дій, в тому числі укладення відповідної угоди (угод). Це порушення установлюється за результатами такого аналізу органом Антимонопольного комітету України ситуації на ринку товару, який:

- свідчить про погодженість конкурентної поведінки суб'єктів господарювання;

- спростовує наявність об'єктивних причин для вчинення зазначених дій.

Ознаки схожості в діях (бездіяльності) суб'єктів господарювання не є єдиним достатнім доказом наявності попередньої змови (антиконкурентних узгоджених дій). Антиконкурентна узгоджена поведінка підлягає встановленню та доведенню із зазначенням відповідних доказів у рішенні органу Антимонопольного комітету України. При цьому схожість має бути саме результатом узгодженості конкурентної поведінки, а не виявлятися у простому співпадінні дій суб'єктів господарювання, зумовленим специфікою відповідного товарного ринку.

Висновок органу Антимонопольного комітету України щодо відсутності у суб'єкта господарювання об'єктивних причин для вчинення схожих дій (бездіяльності) має ґрунтуватися на результатах дослідження усієї сукупності факторів, що об'єктивно (незалежно від суб'єкта господарювання) впливають на його поведінку у спірних відносинах, а не бути наслідком обмеженого кола факторів (наприклад, тільки ціни придбання товару).

Судом вбачається, що під час розгляду справи відповідачем, зокрема, встановлено антиконкурентну узгоджену поведінку (схожі дії) суб'єктів господарювання на ринку роздрібної реалізації дизельного пального в межах:

- частини міжнародної автомобільної дороги М-03 (Київ-Харків-Довжанський (Ростов-на-Дону)) (міжнародна категорія Е-40), що проходить в районі розміщення населених пунктів: м. Ізюм, с. Кам'янка Ізюмського району Харківської області, з урахуванням території, що знаходиться в 10-км зоні (надалі - Територіальні межі № 1);

- частини регіональної автомобільної дороги Р-51 (Мерефа-Лозова-Павлоград), що проходить в районі розміщення населених пунктів: смт. Панютине, с. Катеринівка. м. Лозова Лозівського району Харківської області, з урахуванням території, що знаходиться в 10-км зоні (надалі - Територіальні межі № 2);

- м. Первомайський Первомайського району Харківської області, з урахуванням території, що знаходиться в 10-км зоні (надалі - Територіальні межі № 3);

- м. Зміїв і с. Задонецьке Зміївського району Харківської області та частини регіональної автомобільної дороги Р-78 (Харків-Зміїв-Балаклія-Гороховатка), з урахуванням території, що знаходиться в 10-км зоні (надалі - Територіальні межі № 4);

- частини регіональної автомобільної дороги Р-46 (Харків-Богодухів-Охтирка (Сумська область), що проходить в районі розміщення населених пунктів: смт. Вільшани, с. Дворічний Кут, смт Пересічне Дергачівського району Харківської області, з урахуванням території, що знаходиться в 10-км зоні (Територіальні межі № 7).

На ринках, які досліджувались відповідачем під час прийняття рішення № 254-р/к у справі № 1/01-226-14 підвищення роздрібних цін реалізації зростання витрат та закупівельних цін буде можливим тільки у разі погодженої цінової поведінки більшістю учасників ринку, що можливо тільки у разі змови чи так званої "мовчазної згоди".

Відповідачем встановлено, що суб'єкти господарювання у справі № 101-226-14 своїми діями спотворили цінове змагання один з одним, що підтверджується зокрема відсутністю ризиків зменшення обсягів реалізації при майже одночасному збільшенні ціни. А такі дії, в свою чергу спотворюють основний принцип конкуренції.

Аналізом цінової поведінки ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Фортуна X", ТОВ "Восток", Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Тополь", ТОВ "Ольга", ТОВ "Капітал X", ПАТ "Укргазвидобування" та ПП "Гарант" в визначених територіальних межах встановлено, що стрімке та схоже підвищення роздрібних цін реалізації розпочалось з 11 серпня 2014р. здебільшого за рахунок збільшення торговельних надбавок, в тому числі власного прибутку всіма основними (які мають ринкову владу) суб'єктами господарювання.

Відповідачем встановлено, що в період з 11.08.2014р. до 29.08.2014р. ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Фортуна X", ТОВ "Ольга", ТОВ "Восток", ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Тополь" роздрібні ціни на дизельне пальне на АЗС, що знаходяться в Територіальних межах № 1, зросли в середньому 15,96грн./літр або майже на 10% (з 14,57грн./літр до 15,96грн./літр).

З метою визначення схожості у діях ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Фортуна X", ТОВ "Ольга", ТОВ "Восток", ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Тополь" щодо ціноутворення відповідачем було проаналізовано наявність взаємозв'язку між даними щодо ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Фортуна X", ТОВ "Ольга", ТОВ "Восток", ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Тополь" шляхом розрахунку коефіцієнтів кореляції між рядами їх цін роздрібної реалізації дизельного пального, що встановлені у період, який досліджується.

Коефіцієнти кореляції, розраховані для рядів даних цін роздрібної реалізації дизельного пального ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Фортуна X", ТОВ "Ольга", ТОВ "Восток", ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Тополь" з 11 до 29 серпня 2014р. в Територіальних межах № 1 та наведені в таблиці № 1 (а.с.7 т.4).

Аналіз економічної ситуації на ринку роздрібної реалізації дизельного пального (або його аналогів) свідчить про відсутність об'єктивних економічних причин, які могли б обумовити схоже стрімке підвищення роздрібних цін ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Фортуна X", ТОВ "Ольга", ТОВ "Восток", ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Тополь" на дизельне пальне в визначений період, з огляду на наступне:

- ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Фортуна X", ТОВ "Ольга", ТОВ "Восток", ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Тополь" ведуть окрему господарську діяльність, тобто, несуть різні витрати на збут продукції;

- розмір закупівельних цін залишків дизельного пального ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Фортуна X", ТОВ "Ольга", ТОВ "Восток", ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Тополь" відрізняється;

- ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Фортуна X", ТОВ "Ольга", ТОВ "Восток", ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Тополь" мають різний обсяг залишків дизельного пального.

Таким чином, відповідачем встановлено, що підвищення роздрібних цін ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Фортуна X", ТОВ "Ольга", ТОВ "Восток", ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Тополь" на дизельне пальне в визначений період відбулось за рахунок збільшення торговельних надбавок.

В Територіальних межах № 2 серед суб`єктів господарювання спостерігалася наступна динаміка підвищення вартості роздрібної реалізації 1 літру дизельного пального: в період з 11 до 29 серпня 2014 року:

У ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Фортуна X" та ТОВ "Капітал X" роздрібні ціни на дизельне пальне на АЗС зросли в середньому від 14,60грн./літр до 16,30грн./літр, що у відсотковому вираженні становить від 9,5% до 12%.

Коефіцієнти кореляції, розраховані відповідачем для рядів даних цін роздрібної реалізації дизельного пального ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Фортуна X" та ТОВ "Капітал X" наведені в таблиці № 2 (а.с.8 т.4) та становлять до порушення коефіцієнт кореляції 0,98, в період порушення 0,97, після порушення 1.

В Територіальних межах № 3 серед суб`єктів господарювання спостерігалася наступна динаміка підвищення вартості роздрібної реалізації 1 літру дизельного пального:

В період з 11 до 29 серпня 2014р. у ПАТ "Укранафта" та ТОВ "Капітал X" роздрібні ціни на дизельне пальне на АЗС зросли з 14,60грн./літр до 16,30грн./літр, тобто майже на 12%.

Коефіцієнт кореляції в Територіальних межах № 3 складає 0,991.

В Територіальних межах № 4 серед суб`єктів господарювання спостерігалася наступна динаміка підвищення вартості роздрібної реалізації 1 літру дизельного пального:

В період з 11 до 29 серпня 2014р. у ПАТ "Укранафта" та ТОВ "Капітал X" роздрібні ціни на дизельне пальне на АЗС зросли з 14,60грн./літр до 16,30грн./літр, тобто майже на 12%.

Коефіцієнт кореляції в Територіальних межах № 4 складає 0,983.

В Територіальних межах № 7 серед суб`єктів господарювання спостерігалася наступна динаміка підвищення вартості роздрібної реалізації 1 літру дизельного пального:

В період з 11 до 29 серпня 2014р. у ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Капітал X", ПАТ "Укргазвидобування" та ПП "Гарант" роздрібні ціни на дизельне пальне на АЗС в середньому зросли з 14,60грн./літр до 16,30грн./літр, що також майже на 12%.

Коефіцієнти кореляції, розраховані для рядів даних цін роздрібної реалізації дизельного пального ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Капітал X", ПАТ "Укргазвидобування" та ПП "Гарант" з 11 до 29 серпня 2014р. в Територіальних межах № 7 та наведені в таблиці № 1 (а.с.10 т.4).

Такі коефіцієнти кореляції свідчать про тісну взаємозалежність цінової поведінки зазначених суб'єктів господарювання та підтверджують схожість їх поведінки.

Як зазначає відповідач, в період вчинення антиконкурентних узгоджених дій певний рівень конкуренції на ринку залишався, але ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Фортуна X", ТОВ "Ольга", ТОВ "Восток", ФОП ОСОБА_3, ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Тополь", ТОВ "Капітал X", ПАТ "Укргазвидобування" та ПП "Гарант" не змагались в частині встановлення роздрібних цін на реалізацію дизельного пального, що в свою чергу, у зв'язку з суттєвим впливом ПАТ "Укрнафта", ТОВ "Фортуна X", ТОВ "Ольга", ТОВ "Восток", ФОП ОСОБА_3, ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Тополь", ТОВ "Капітал X", ПАТ "Укргазвидобування" та ПП "Гарант" на ринок в цілому, призвело до обмеження конкуренції.

Таким чином, сукупність вищезазначених фактів, які знайшли своє відображення в рішенні № 254-р/к свідчать про відсутність об'єктивних причин підвищення роздрібних цін на дизельне пальне, і як наслідок спростовує твердження позивача, що його поведінка була звичайною та ринковою.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що підвищення цін на пальне здійснено Товариством та іншими відповідачами у справі № 1/01-226-14:

- стрімко;

- схожим чином (майже в одних і тих самих розмірах і за рахунок значного підвищення торговельної надбавки);

- практично в один і той же період часу та на різних ринках роздрібної реалізації ДП, - при тому, що придбання пального відповідними суб'єктами господарювання здійснювалося у різних постачальників та за різною ціною, і за наявності у них (суб'єктів господарювання) істотних запасів пального, придбаного раніше (до підвищення цін).

З наведених та інших встановлених судом обставин випливає, що згадане підвищення цін не може бути пояснене іншими чинниками (факторами), крім узгодженої поведінки згаданих у рішенні № 254-р/к підприємств.

Позивач даний факт належними доказами не спростував, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Також позивачем не спростовано відсутність доказів наявності об'єктивних причин для вчинення відповідних дій суб'єктів господарювання, в тому числі Товариства позивача.

Дослідивши матеріали справи, судом вбачається негативний вплив поведінки Товариства позивача на конкуренцію у вигляді її обмеження. При цьому, позивач та інші відповідачі у справі № 1/01-226-14, спотворили цінове змагання між собою (один з одним), а не з іншими суб'єктами господарювання.

За приписами ч.1 ст.59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне зясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Позивачем не доведено жодної із цих підстав, а лише наведені доводи, які зводяться до переоцінки отриманих відповідачем доказів.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що господарський суд перевіряє правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм та не здійснює переоцінки обставин, встановлених Відділенням.

Саме така правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 20.01.2015р. у справі № 917/856/13.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Що стосується посилання позивача на те, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до відповідальності 5 разів, хоча фактично йде мова про одне і те ж порушення, вчинене на території, підконтрольній Відділенню, а не про окремих 5 порушень, суд вважає такі твердження позивача безпідставними, оскільки судом встановлено наявність не одного, а кількох порушень (антиконкурентних узгоджених дій) Товариства, хоча й подібних, але вчинених ним на кількох різних ринках з різними (відмінними) умовами діяльності на них та різним суб'єктним складом учасників вчинення правопорушення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір при відмові в позові покладається на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 01.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_4