ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2016р. Справа№ 914/265/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Дахмонтажрембуд, м. Київ

до відповідача: Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця, м. Львів

про стягнення 2 625 931, 87 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: ОСОБА_2- представник

Зміст ст. 22 ГПК України представникам сторін розяснено.

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Дахмонтажрембуд до Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця про стягнення 2 625 931, 87 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.01.2016 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 15.02.2016 року.

В судових засіданнях оголошувалася перерва.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві, додаткових письмових та усних поясненнях.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечив, просив відмовити у їх задоволені з підстав викладених у відзиві на позов та додаткових письмових і усних поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю Дахмонтажрембуд (надалі - позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Державного територіально-галузевого обєднання Львівська залізниця (надалі - відповідач) про стягнення 2 625 931, 87 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 23 липня 2013 року між позивачем та відповідачем в особі начальника відокремленого підрозділу «Дирекція з будівництва Бескидського тунелю» ОСОБА_3 укладено договір № Л/ДБТ-132355/НЮ (надалі договір), за умовами якого позивач виступив підрядником, який прийняв на себе зобовязання з виконання робіт «Будівництво Бескидського тунелю. Західний портал. Підпірна стіна вздовж залізничних колій».

Пунктом 1.2. договору встановлено, що зміст та обсяг робіт за договором визначається локальними кошторисами, складеними у відповідності до вимог Державних будівельних норм України (ДБН. Д. 1.1.-1.2000). Пунктом 3.1. договору встановлено, що загальна вартість договору визначається договірною ціною (Додаток 1) та локальними кошторисами (Додаток 2), які є невідємною частиною договору, і становить 26 700 842,40 гривень, з врахуванням ПДВ. Вказана у Додатку 1 до договору договірна ціна робіт визначена в якості твердої ціни.

Протягом жовтня-грудня місяця 2013 року позивачем в межах дії договору було виконано роботи, оформлені актами приймання-передачі. Всього за складеними сторонами протягом жовтня-листопада місяця 2013 року актами приймання виконаних будівельних робіт відповідачем були прийнято виконані позивачем роботи на загальну суму 15 909 326,40 гривень. При цьому, вказані роботи були передані відповідачу як роботи із влаштування паль у ґрунтах пятої групи.

Проектною документацією передбачалось виконання робіт у ґрунтах пятої категорії складності. Однак, у подальшому, за результатами досліджень, проведених ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» на замовлення позивача, які оформлені заключенням від січня 2014 року, було встановлено наявність на будівельному майданчику ґрунтів сьомої категорії складності.

Враховуючи ту обставину, що проект будівництва не передбачав виконання робіт у грунтах сьомої категорії складності, позивач звернувся до відповідача з вимогою оплатити вартість додаткових обсягів робіт, виконаних протягом жовтня-грудня місяця 2013 року, що склало 4 370 191,40 гривень.

З огляду на відмову відповідача сплатити вартість додаткових обсягів робіт, позивач звернувся у Господарський суд Львівської області із відповідним позовом до відповідача. Рішенням Господарського суду Львівської області від 30 червня 2015 року у справі № 914/3173/14, залишеним в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15 жовтня 2015 року, заявлений позивачем позов було задоволено у повному обсязі та стягнуто із відповідача на користь позивача 4 370 191,40 гривень основної суми боргу, без урахування нарахованих у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України інфляційних витрат та відсотків.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.06.2015 грн. у справі № 914/3173/14 встановлено, що фактична вартість виконаних позивачем робіт є більшою ніж визначена в актах приймання-передачі виконаних будівельних робіт за жовтень-грудень 2013 року на 4 371 098,40 гривень, оскільки позивачем виконувались на обєкті роботи у грунтах сьомої категорії складності в загальному обсязі 430,262 м3. Вказаним рішенням також встановлено, що факт наявності на обєкті ґрунтів сьомої групи був встановлений позивачем у січні 2014 року на підставі дослідження, проведеного ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія», а тому протягом жовтня-грудня 2013 року позивач фіксував в актах передачі виконаних робіт виконання всього обсягу робіт як таких, що виконані у ґрунтах пятої категорії складності, та після отримання від ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» результатів проведених додаткових досліджень щодо складу ґрунтів невідкладно інформував відповідача про додаткові обсяги виконаних робіт. Позивач склав та направив відповідачу 16 червня 2014 року акт № 1 приймання додаткових обсягів робіт за жовтень-грудень 2013 року на суму 4 370 191,70 гривень, які були отримані відповідачем 18 червня 2014 року, однак визначені в акті додаткові обсяги робіт не були прийняті відповідачем з огляду на те, що вказані обсяги робіт не входять в договірну ціну та локальний кошторис, тому такий акт не був відповідачем підписаний.

Оскільки відповідач відмовився від підписання акту приймання-передачі додаткових обсягів робіт, що встановлено рішенням суду від 30.06.2015 р. у справі № 914/3137/14, додаткові обсяги робіт, які були зазначені в акті, на думку позивача, вважаються прийнятими відповідачем, відтак відповідач повинен був оплати вказані обсяги робіт протягом 20 банківських днів з дати отримання акту, тобто до 17.07.2014 р.

У зв»язку з допущенням відповідачем порушення строку розрахунку за додатково виконані обсяги робіт, позивач просить суд, на підставі ст. 625 ЦК України, стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 2 454 920, 15 грн. та 3 % річних в розмірі 171 011, 72 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що зобовязання сплатити позивачу кошти в сумі 4 370 191, 40 грн. за виконання додаткових обсягів робіт, є збитками позивача, що встановлені на підставі рішення суду у справі № 914/3137/14, яке набрало законної сили після розгляду цієї справи апеляційною інстанцією 15.10.2015 р.

У звязку з тим, що 10.11.2015 р. відповідачем сума в розмірі 4 370 191, 40 грн. була сплачена позивачу, що підтверджується банківською випискою, тому факт прострочення відповідачем виконання грошових зобовязань, що виникли з рішення господарського суду, відсутній.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю виходячи із наступних мотивів:

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 липня 2013 року між сторонами було укладено договір № Л/ДБТ-132355/НЮ, за умовами якого позивач виступив підрядником, який прийняв на себе зобовязання з виконання робіт «Будівництво Бескидського тунелю. Західний портал. Підпірна стіна вздовж залізничних колій».

Потягом жовтня-грудня 2013 року позивачем в межах дії договору було виконано роботи, оформлені актами приймання-передачі. Всього за складеними сторонами протягом жовтня-листопада 2013 року актами приймання виконаних будівельних робіт відповідачем були прийнято виконані позивачем роботи на загальну суму 15 909 326,40 гривень. При цьому, вказані роботи були передані відповідачу зокрема, як роботи із влаштування паль у ґрунтах пятої групи. Проектною документацією передбачалось виконання робіт у ґрунтах пятої категорії складності. В подальшому, за результатами досліджень, проведених ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» на замовлення позивача, які оформлені заключенням від січня 2014 року, було встановлено наявність на будівельному майданчику ґрунтів сьомої категорії складності.

Враховуючи ту обставину, що проект будівництва не передбачав виконання робіт у грунтах сьомої категорії складності, позивач звернувся до відповідача з вимогою оплатити вартість додаткових обсягів робіт, виконаних протягом жовтня-грудня 2013 року, що склало 4 370 191,40 гривень.

З огляду на відмову відповідача оплатити вартість додаткових обсягів робіт, позивач звернувся у Господарський суд Львівської області із відповідним позовом до відповідача. Рішенням Господарського суду Львівської області від 30 червня 2015 року у справі № 914/3173/14, залишеним в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15 жовтня 2015 року, заявлений позивачем позов було задоволено у повному обсязі та стягнуто із відповідача на користь позивача 4 370 191, 40 грн.

В рішенні Господарського суду Львівської області від 30.06.2015 р. № 914/3137/14 встановлено, що під час виконання протягом жовтня-грудня 2013 року робіт по влаштуванню буронабивних паль, позивач зіткнувся із труднощами, повязаними із істотним перевищенням часу роботи бурової установки понад обсяги, визначені локальним кошторисом. З метою визначення причин сповільнення робіт на початку листопада 2013 року, позивач організував відбір проб та дослідження фізико-механічних властивостей ґрунтів на ділянці будівництва ДП НАК Надра України Західукргеологія. За результатами проведеного ДП НАК Надра України Західукргеологія аналізу фізико-механічних властивостей породи було виявлено, що частина ґрунту (близько 40 %), який залягає в межах ділянки будівництва, відноситься до 7 категорії по буримості, в той час як проектно-кошторисною документацією передбачалося виконання робіт виключно у ґрунтах 5 категорії.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30 червня 2015 року у справі № 914/3173/14 встановлено, що затверджений відповідачем локальний кошторис № 2-1-1/4см на виконання будівельних робіт за договором підряду розроблено на підставі затвердженої відповідачем проектної документації на будівництво обєкта. Проектно-кошторисною документацією передбачалось виконання будівельних робіт з облаштування буронабивних паль у ґрунтах пятої групи та не передбачалось проведення робіт у ґрунтах сьомої групи. Оскільки обовязок по наданню проектної документації на будівництво обєкта покладається на відповідача, на нього, у відповідності до статей 610, 623 Цивільного кодексу України, покладається також і відповідальність за невідповідність обсягів робіт, визначених проектно-кошторисною документацією, фактичним обсягам робіт та відповідно за оплату додаткових обсягів робіт, не визначених проектно-кошторисною документацією. Таким чином, додаткові обсяги робіт, не визначені проектно-кошторисною документацією, що були виконані позивачем, судом були визначені як збитки позивача, що виникли внаслідок неправомірної поведінки відповідача, повязаної із невідповідністю обсягів робіт, визначених проектно-кошторисною документацією, фактичним обсягам робіт.

Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, ст. 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню входять додаткові витрати, а саме вартість додаткових робіт понесених стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Виконання позивачем додаткових обсягів роботи на загальну суму 4 370 191, 40 грн. є збитками, понесеними позивачем у звязку з неврахуванням цих робіт у проектній документації з огляду на похибки у вихідних даних на проектування, відповідальність за які несе саме відповідач, як замовник.

Посилання представника позивача на те, що додаткові обсяги роботи на загальну суму 4 370 191, 40 грн. виконувалися на виконання умов договору № Л/ДБТ-132355/НЮ належними доказами не підтверджені, оскільки відсутні докази домовленості сторін з даного приводу. При цьому суд зауважує, що у звязку зі змінами у проектно-кошторисній документації, відповідач за результатами проведеної процедури закупівлі у одного учасника уклав з позивачем договір від 03.04.2014 р. № Л/ДБТ-14585/НЮ, за умовами якого позивач прийняв на себе зобовязання виконати решту робіт на обєкті будівництва «Будівництво Бескидського тунелю. Західний портал. Підпірна стіна вздовж залізничних колій» у відповідності до робочої документації скорегованого проекту (з урахуванням поділу грунтів на пяту та сьому групи).

Посилання представника позивача на те, що при оплаті відповідачем коштів згідно з рішенням Господарського суду Львівської області від 30 червня 2015 року у справі № 914/3173/14 було включено ПДВ, не може свідчити про правову підставу сплати вказаних коштів, крім цього складена позивачем податкова накладна від 10.11.2015 р. на суму 4 370 191, 40 грн. свідчить, що податкове зобовязання виникло згідно рішення суду по справі № 914/3173/14, а не на підставі цивільно-правового договору та теж включає ПДВ.

Актами звірки взаєморозрахунків, складеними сторонами, копії яких долучені до матеріалів справи, підтверджено факт відсутності заборгованості відповідача по сплаті грошових коштів позивачу за договором від 23.07.2013 р. № Л/ДБТ-132355/НЮ станом на 01.01.2014 р. та станом на 01.01.2015 р.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

10.11.2015 р., на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 30.06.2015 р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 15.10.2015 р. у справі № 914/3173/14, відповідач сплатив на користь позивача 4 370 191, 40 грн. оплати за виконані роботи згідно рішення суду.

Пунктом 5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» встановлено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстави для стягнення з відповідача, на підставі ст. 625 ЦК України, інфляційних втрат в розмірі 2 454 920, 15 грн. та 3 % річних в розмірі 171 011, 72 грн., тобто позовні вимоги є не обґрунтовані, тому в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір залишається за позивачем.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 24.03.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.