ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016 року Справа № 904/1289/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Дарміна М.О., Величко Н.Л.

При секретарі Логвіненко І.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №139/16 від 01.02.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 24-5-02 від 31.12.2015 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року у справі № 904/1289/14

за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до публічного акціонерного товариства «ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД», м. Дніпропетровськ

про стягнення 11 056 134,19 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року (суддя Соловйова А.Є.) позов Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - задоволено частково.

Суд стягнув з публічного акціонерного товариства «ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД» на користь дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 4 114 367,46 грн. - пеня, 1 687 480,82 грн. - 3% річних, 1139 918,46 грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 73 080,00 грн.

В решті частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду в частині відмови у стягненні 4 114 367,46 грн. пені скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги позивач посилається на те, що суд порушив норми матеріального та процесуального права та ухвалив рішення без дослідження усіх істотних обставин справи.

Зокрема, суд при вирішенні питання щодо зменшення неустойки повинен був обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, причини неналежного виконання або невиконання зобовязання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Суд не врахував, що сторони визначили вид забезпечення виконання зобовязання неустойкою, що передбачений умовами договору, та вже заздалегідь визначили розмір пені за неналежне виконання зобовязання, а тому, на думку скаржника, суд неправомірно самостійно визначив розмір пені та штрафу.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 2 березня 2016 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 28 березня 2016 року.

В судовому засіданні 28 березня 2016 року було оголошено перерву до 31 березня 2016 року на 10 годин.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а представник відповідача просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2011 дочірня компанія Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (Позивач, Постачальник) та відкрите акціонерне товариство ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД, найменування якого було змінено на публічне акціонерне товариство ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД відповідно до Закону України Про акціонерні товариства (Відповідач, Покупець) уклали договір №06/11-559/515111697 поставки природного газу (надалі Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобовязався в період з 06 серпня 2011 року по 30 вересня 2011 року поставити Покупцеві імпортований природний газ за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, а Покупець зобовязався прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному в п.1.2. цього Договору. (п.п.1.1., 1.2. Договору).

Згідно з п.4.1. Договору Сторони погодили наступний порядок розрахунків:

За серпень 2011 року протягом трьох банківських днів з дати укладення цього договору;

За вересень 2012 року:

- перша оплата в розмірі 34 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання проводиться не пізніше 10 числа місяця поставки;

- оплата в розмірі по 33 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу до 5 числа та до 15-го т числа місяця поставки.

Звертаючись із позовом про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, позивач посилався на порушення відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 06/11-559/515111697 від 30.08.2011 року в частині своєчасного розрахунку за поставлений природний газ.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення інфляційних , 3% річних у повному обсязі ( в цій частині рішення не оскаржується позивачем) та зменшивши розмір пені на 50% від заявленої суми, суд першої інстанції виходив з доведеності факту порушення відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати за отриманий газ, проте з урахуванням обєктивних обставин, а саме: згідно балансів підприємства Відповідача за 2015 рік сума дебіторської заборгованості значно перевищує суму кредиторської заборгованості, неможливість звернутися за захистом своїх майнових прав до контрагентів, що знаходяться на тимчасово окупованій території, вплив негативних економічних чинників на фінансовий стан підприємства Відповідача, а також на те, що Відповідач в повному обсязі оплатив поставлений в серпні та вересні 2011 року природний газ, тобто заборгованість за Договором відсутня, а відтак Позивач не поніс ніяких збитків, суд першої інстанції зменшив розмір пені до 4 114 367,46 грн. у відповідності до статті 551 Цивільного кодексу України, ст.233 Господарського кодексу України та п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Зобов'язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору позивач передав у власність Відповідачу в серпні 2011 року 14 721,935 тис.м.куб. природного газу, загальною вартістю 50436907,66 грн., в вересні 2011 року 17078,739 тис.м.куб. природного газу, загальною вартістю 58 511247,45 грн., який Відповідач повинен був оплатити в строк до 02.09.2011 включно за отриманий в серпні 2011 року природний газ, та до 05.10.2011 року за отриманий в вересні 2011 року природний газ.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Проте, відповідач здійснив оплату отриманого в серпні та вересні 2011 року природного газу лише 29.03.2012, що підтверджується платіжними дорученнями № 4166 та № 4165 від 29.03.2012, тобто з порушенням строку, встановленого Договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо своєчасної оплати отриманого природного газу, висновки суду першої інстанції про те, що публічне акціонерне товариство «ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД» зобов'язано сплатити на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" інфляційні втрати в сумі 1139918,46 грн. за загальний період прострочення з вересня 2011 року по березень 2012 року включно, та 3% річних в сумі 1687 480,82 грн. за загальний період прострочення з 06.09.2011 по 29.03.2012 року є правильними.

Крім того, відповідно до ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Відповідно до п.7.3.1. Договору, у разі порушення Покупцем умов п.4.1. цього Договору, Покупець зобовязується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком Позивача розмір пені за порушення строків оплати поставленого природного газу за загальний період прострочення з 03.09.2011 по 29.03.2012 становить 8 228 734,91 грн.

Разом з тим, згідно частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

За п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Приймаючи рішення про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню на користь позивача на 50%, та стягуючи пеню в розмірі 4114367,46 грн., суд першої інстанції врахував, що на несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобовязань вплинула неузгодженість у сфері виділення бюджетних коштів та не покриття тарифами собівартості енергоносіїв, а також значна дебіторська заборгованість перед відповідачем за спожиту теплову енергію таких споживачів, як бюджетні організації та населення.

Крім того, господарський суд першої інстанції правильно визначив, що згідно балансів підприємства Відповідача за 2015 рік сума дебіторської заборгованості значно перевищує суму кредиторської заборгованості, за звітом про фінансові результати за 2015 рік відповідач має збитки та відсутній чистий прибуток, відповідач позбавлений можливості звернутися за захистом своїх майнових прав до контрагентів, що знаходяться на тимчасово окупованій території, вплив негативних економічних чинників на фінансовий стан підприємства Відповідача, а також на те, що Відповідач в повному обсязі оплатив поставлений в серпні та вересні 2011 року природний газ, тобто заборгованість за Договором відсутня, а прострочка в оплаті носила незначний час.

Позивачем не надано жодних належних у розумінні ст.ст.32,34,36 ГПК України доказів на підтвердження викладених доводів щодо понесення збитків/втрат в результаті несвоєчасної оплати відповідачем вартості поставленого газу, що спростовує його доводи про неврахування судом першої інстанції інтересів позивача, оскільки суд стягнув неустойку у розмірі 50% від заявленої суми.

Посилання апелянта на постанови Вищого господарського суду України, в яких суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що зменшення пені на 90 % не відповідає вимогам співрозмірності та не враховує інтереси позивача, не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції з огляду на те, що існує і інша практика Вищого господарського Суду України, який погоджується з висновками судів про зменшення розміру пені ( наприклад, справа № 904/6410/15).

В той же час, колегія суддів зауважує, що зменшення розміру неустойки є правом, а не обовязком суду, яким суд першої інстанції скористався, навівши відповідні мотиви, врахувавши недоведеність збитків позивачу, погашення суми основного боргу та нетривалий період прострочки.

Щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду, покладених в основу оскаржуваного судового рішення.

Суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 103 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року у справі № 904/1289/14- залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 01 квітня 2016 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя Н.Л.Величко