КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Справа№ 5002-3/4321-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Гарник Л.Л.

Верховця А.А.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

скаржник - ОСОБА_2 паспорт серії НОМЕР_1 виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України Дніпропетровській області 03.03.1998.

від ОСОБА_3 - ОСОБА_4 довіреність № 39 від 11.02.2015

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Київської області від 26.01.2016 року

у справі № 5002-3/4321-2012 (суддя Наріжний С.Ю.)

за заявою ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валок"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.01.2016 року визнано грошові вимоги ОСОБА_3 до боржника у сумі 4 502 436,00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів. Окремо включено до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Валок": рухоме майно ТОВ "Валок" згідно Додатку № 1 до Договору застави від 11.04.2011 року (за виключенням зазначеного в п. 30) заставною вартістю 4 500 000,00 грн., що знаходить за адресою: АДРЕСА_2., база відпочинку "Валок".

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ініціюючий кредитор звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій з урахуванням доповнень до неї просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 26.01.2016 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання його кредиторських вимог до боржника відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі № 5002-3/4321-2012 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Гарник Л.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ОСОБА_2 прийнято до провадження, призначено її до розгляду на 15.03.2016 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі та зобов'язано скаржника надати суду до початку судового засідання виписку з Державної казначейської служби про зарахування сплаченого судового збору за подання даної апеляційної скарги до спеціального фонду Державного бюджету України.

У відзиві на апеляційну скаргу розпорядник майна боржника вказує на наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

ОСОБА_3 в свою чергу, у наданих суду відзивах на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 26.01.2016 року - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 року продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 29.03.2016 року на підставі ст. 77 ГПК України у зв'язку з невиконанням скаржником вимог ухвали суду від 24.02.2016 року, а також необхідністю надання часу учасникам провадження у справі для ознайомлення з доповненнями до апеляційної скарги.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду скаржником на підтвердження виконання вимог суду надано відповідні докази, а також подано заяву про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Скаржник в судовому засіданні 29.03.2016 року вимоги апеляційної скарги з урахуванням доповнень до неї підтримав, просив її задовольнити, ухвалу господарського суду Київської області від 26.01.2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання його кредиторських вимог до боржника відмовити.

Представник ОСОБА_3 проти вимог ініціюючого кредитора, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 26.01.2016 року - без змін.

Розпорядник майна боржника в судове засідання не з'явився, надіславши засобами електронного зв'язку заяву про розгляд справи без його участі.

Представники інших учасників провадження в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

29.03.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 слід відмовити, а ухвалу господарського суду Київської області від 26.01.2016 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

В даному випадку застосовується положення Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року.

Як вбачається із матеріалів справи, у провадженні господарського суду Автономної республіки Крим перебувала справа № 5002-3/4321-2012 про банкрутство ТОВ "Валок" за заявою ОСОБА_2 на підставі ст. 11, 12 Закону про банкрутство, порушена ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.12.2012 року.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 10.04.2013 року визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора ОСОБА_2 до боржника на суму 2 923 928,13 грн., введено процедуру розпорядження майном, попереднє засідання призначено на 10.10.2013 року.

У березні 2015 року фізична особа ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Київської області із заявою про відновлення провадження у даній справі господарського суду АР Крим про банкрутство ТОВ "Валок".

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.08.2015 року заяву фізичної особи ОСОБА_2 про відновлення провадження у справі господарського суду Автономної Республіки Крим № 5002-3/4321-2012 задоволено, прийнято справу господарського суду Автономної Республіки Крим № 5002-3/4321-2012 за заявою ОСОБА_2 про банкрутство ТОВ "Валок" до свого провадження, вирішено інші процедурні питання.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.10.2015 року затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, до якого включено вимоги ОСОБА_2 у сумах: 1299653,43 грн. - 4 черга; 1624274,70 грн. - 6 черга; окремо включено до реєстру вимог кредиторів: нерухоме майно базу відпочинку ТОВ "Валок", заг.пл. 2464,60 кв.м., адреса АР Крим, Ленінський р-н, с/рада Семисотська, Арбатська стрілка, 53 км., договір іпотеки від 21.11.2007 р., договір купівлі-продажу кредитного портфелю з ПАТ "ОТП Банк" від 10.12.2010 р. - перебуває в іпотеці ТОВ "ОТП Факторінг Україна" (01033, м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д); окремо включено до реєстру вимог кредиторів: нерухоме майно нежитлова будівля ТОВ "Валок", адреса Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Стрілкове, вул. Берегова, 28/1, договір іпотеки від 25.05.2011 р. - перебуває в іпотеці ОСОБА_5 (АДРЕСА_1).

17.12.2015 року через відділ діловодства суду надійшла заява ОСОБА_3 про визнання кредиторських вимог у сумі 4 500 000,00 грн., які забезпечені заставою майна Боржника, за наслідками розгляду якої оскаржуваною ухвалою господарського суду Київської області від 26.01.2016 року визнано грошові вимоги ОСОБА_3 до боржника у сумі 4 502 436,00 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів. Окремо включено до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Валок": рухоме майно ТОВ "Валок" згідно Додатку № 1 до Договору застави від 11.04.2011 року (за виключенням зазначеного в п. 30) заставною вартістю 4 500 000,00 грн., що знаходить за адресою: АДРЕСА_2., база відпочинку "Валок".

Приймаючи вказану ухвалу, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених ОСОБА_3 вимог та наявність підстав для їх включення до першої черги реєстру вимог кредиторів.

Перевіряючи законність винесення оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Згідно ч. 6 ст. 14 Закону про банкрутство, розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за їх відсутності, - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 15 "Про судову практику в справах про банкрутство", за змістом абзацу другого частини шостої статті 14 Закону кредитори, вимоги яких забезпечено заставою майна боржника, мають право подавати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника після порушення провадження у справі про банкрутство. Однак вимоги цієї категорії кредиторів незалежно від їх звернення із заявою встановлюються розпорядником майна згідно з даними обліку боржника, а також за даними державного реєстру застав.

Як було зазначено вище, 17.12.2015 року до місцевого господарського суду надійшла заява ОСОБА_3 з грошовими вимогами до боржника на суму 4 500 000,00 грн., які забезпечені заставою майна боржника, в якій просив визнати їх та включити до реєстру вимог кредиторів боржника у першу чергу.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що 11.04.2011 року між ОСОБА_3 (позикодавець) та ОСОБА_7 (позичальник) укладено договір безвідсоткової позики, згідно умов якого (п. 1) позикодавець на умовах безвідсоткової позики передає у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 4 500 000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві вказану суму позики.

Згідно п. 3 Договору позики, позикодавець надає позику в день підписання договору. Грошові кошти передаються позичальникові у спосіб, дозволений чинним законодавством України. Позика надається у строк до 11.10.2015 року. По закінченні вказаного строку позика має бути повернена позикодавцю у спосіб дозволений законодавством України протягом одного календарного дня.

Пунктом 5 Договору позики визначено, що у відповідності з діючим законодавством України у забезпечення виконання позичальником зобов'язань за цим договором, окремо укладаються Договір застави, Договір поруки.

На виконання вищенаведених положень договору позики, 11.04.2011 року між Боржником ТОВ "Валок" (поручитель) та ОСОБА_3 (кредитор) укладено договір поруки, згідно умов якого (п. 1 розділу "Загальні положення") поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_7 його зобов'язань за вказаним вище договором безвідсоткової позики.

Відповідно до п. 1 Розділу "Обов'язки сторін" Договору поруки, поручитель (ТОВ "Валок") зобов'язаний у разі порушення боржником обов'язку за основним договором, що передбачений п. 1 цього Договору, самостійно виконати зазначений обов'язок боржника (ОСОБА_7.) перед кредитором (ОСОБА_3.) на підставі письмової вимоги кредитора в строк двох календарних днів будь-яким законним шляхом.

Договором поруки передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 ЦК України.

Крім того, 11.04.2011 р. між Боржником ТОВ "Валок" (заставодавець) та ОСОБА_3 (заставодержатель) укладено договір застави, згідно умов якого (п. 1.1.) цим договором забезпечується виконання ОСОБА_7 зобов'язань перед заставодержателем, що випливають з договору безвідсоткової позики від 11.04.2011 року, за яким ОСОБА_7 одержав від заставодержателя грошові кошти у сумі 4 500 000,00 грн.

Згідно п. 2.1., 2.2. Договору застави, предмет застави - основні засоби, що наведені у Додатку № 1 до даного Договору, належить заставодавцю на праві власності. Сторони оцінюють предмет застави в 4 500 000,00 грн.

Пунктом 3.2. Договору застави визначено, що заставодавець зобов'язаний до закінчення терміну дії цього договору не відчужувати, не допускати наступних застав, не здавати в оренду чи передавати в безоплатне користування іншим особам; вживати заходів для збереження предмета застави.

Відповідно до п. 4.1. Договору застави, заставодержатель має право перевіряти фактичну наявність, стан і умови зберігання предмету застави, вимагати вжиття заходів, необхідних для його збереження; вимагати від будь-якої особи припинення посягання на предмет застави, яке загрожує втратою або пошкодженням його; звернути стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Додатком № 1 до Договору застави від 11.04.2011 року визначено перелік майна (основних засобів) ТОВ "Валок", яке передається в заставу ОСОБА_3 згідно Договору застави.

Вказані вище Договір поруки, Договір застави та Додаток № 1 до Договору застави від імені ТОВ "Валок" підписані заступником директора ОСОБА_6 та скріплені печаткою ТОВ "Валок".

У наданій суду апеляційної інстанції нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_6 повідомив, що власноручно 11.04.2011 року підписав як заступник директора ТОВ "Валок" від імені ТОВ "Валок" з ОСОБА_3, як заставодержателем, договори поруки та застави, яким забезпечувалось виконання ОСОБА_7 зобов'язань перед ОСОБА_3, що випливають з Договору безвідсотковї позики від 11.04.2011 року.

Право підпису вищезазначених договорів надано ОСОБА_6 на підставі наявного в матеріалах справи протоколу № 32 зборів учасників ТОВ "Валок" від 11.04.2011 року, згідно якого вирішено укласти договір поруки, договір застави та надати в заставу майно ТОВ "Валок" на загальну суму 4 500 000,00 грн. в забезпечення зобов'язань за договором позики ОСОБА_7 перед ОСОБА_3 та надано права підпису договорів поруки та застави від ТОВ "Валок" заступнику директора підприємства ОСОБА_6.

Колегія суддів зазначає, що укладені договори в судовому порядку розірваними або недійсними не визнавались, а відтак є чинними, оскільки матеріали справи не містять доказів зворотнього.

Судом встановлено, що на підтвердження виконання позикодавцем своїх зобов'язань щодо надання суми позики, заявником надано розписку від 11.04.2011 року, копія якої наявна в матеріалах справи, з якої вбачається, що ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_3 4 500 000,00 грн. в якості безвідсоткової позики для власних потреб.

Позичальником ОСОБА_7 в свою чергу не було виконано зобов'язання за Договором безвідсоткової позики щодо повернення отриманої позики, у зв'язку з чим відповідно до Договору поруки ОСОБА_3 звернувся до поручителя ТОВ "Валок" із вимогою від 07.12.2015 року про погашення заборгованості в розмірі 4 500 000,00 грн.

У відповідь на заявлену вимогу ТОВ "Валок" визнав наявність вказаного боргу та повідомив, що не може здійснити розрахунок у зв'язку з тим, що на даний час перебуває в судовій процедурі банкрутства.

Заявником також надано суду копії Актів звірки взаємних розрахунків від 20.12.2011 року та 01.06.2012 року, складених між ТОВ "Валок" і ОСОБА_3, якими підтверджено борг у сумі 4 500 000,00 грн., а також Акти огляду заставного майна від 20.12.2011 року та 01.06.2012 року, згідно яких сторонами підтверджено, що все майно згідно переліку - в наявності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2., база відпочинку "Валок"; майно в задовільному стані, сторони взаємних претензій не мають.

Крім того, як вбачається з повідомлення ТОВ "Валок" від 04.01.2016 року про результати розгляду кредиторської заяви ОСОБА_3, боржником заявлені вимоги визнані повністю.

За таких обставин, наданими ОСОБА_3 та ТОВ "Валок" доказами (Договір безвідсоткової позики, розписка, Договір поруки, Договір застави, Додаток № 1 до Договору застави), підтверджується факт надання позики ОСОБА_3 ОСОБА_7 у сумі 4 500 000,00 грн., а також забезпечення відповідної позики заставою майна Боржника ТОВ "Валок".

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону про банкрутство у попередній редакції, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів, у порядку, встановленому цією статтею: у першу чергу задовольняються вимоги, забезпечені заставою.

За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимоги ОСОБА_3 до ТОВ "Валок" у сумі 4 500 000,00 грн. як такі, що забезпечені заставою майна Боржника, є обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Валок" у 1 чергу.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, апелянт вказує на відсутність у боржника заставного майна, яке внесено до Додатку 1 до Договору застави від 11.04.2011 року, як засобів рухомого майна, на підтвердження чого надав суду баланс ТОВ "Валок" станом на 31.12.2012 року.

Однак, зазначене вище в будь-якому разі не позбавляє права ОСОБА_3 на звернення до суду з вимогами до боржника, які ґрунтуються на укладених з боржником договорах поруки та застави.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ст. 8 Закону України "Про заставу" ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета застави несе власник заставленого майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета застави заставодавець на вимогу заставодержателя зобов'язаний надати рівноцінний предмет або, якщо це можливо, відновити знищений чи пошкоджений предмет застави.

Таким чином, у разі підтвердження факту відсутності у боржника заставного майна, останній буде зобов'язаний надати рівноцінний предмет для виконання взятих на себе зобов'язань щодо погашення боргу ОСОБА_7 перед ОСОБА_3

Як на іншу підставу для скасування оскаржуваної ухвали скаржник посилається на те, що її винесено на підставі документів, які містять ознаки службового підроблення.

На підтвердження своїх доводів апелянт надав копію витягу з кримінального провадження № 0000430 та копію доручення прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 прокуратури Дніпропетровської області № 94-1054-16 від 25.12.2016 року, які свідчать про проведення досудового слідства по вказаному кримінальному провадженню у зв'язку із вчиненням співзасновниками ТОВ "Валок" кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України у спосіб підроблення, посвідчення документів з метою їх подальшого використання в даній справі про банкрутство.

Проте, вказані обставини не можуть свідчити про факт підроблення відповідних договорів зі сторони ТОВ "Валок", оскільки доведеність фактів і вини осіб, що вчинили дії, які підпадають під ознаки злочинних відповідно до Кримінального кодексу України, має бути встановлено вироком суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПУ України, вирок суду у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду при вирішені спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

Але, оскільки в матеріалах справи відсутній обвинувальний вирок суду, яким встановлено вину співзасновників ТОВ "Валок" щодо укладення договорів поруки та застави, на підставі яких ОСОБА_3 визнано кредитором боржника, у суду відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги з зазначених мотивів.

Доводи скаржника про те, що заявлені ОСОБА_3 вимоги мають характер поточних та можуть пред'являтись тільки в межах ліквідаційної процедури колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки, як було вірно встановлено місцевим господарським судом та знайшло своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, вказані вимоги заявника є такими, що забезпечені заставою майна боржника, а відтак відповідна заява може бути подана після порушення провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду Київської області від 26.01.2016 року у даній справі є такою, що прийнята відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі безпідставні та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, з огляду на що підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Київської області від 26.01.2016 року у справі № 5002-3/4321-2012 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 26.01.2016 року у справі № 5002-3/4321-2012 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу № 5002-3/4321-2012 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Л.Л. Гарник

А.А. Верховець