КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"25" березня 2016 р. справа №910/11663/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Пономаренка Є.Ю.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства «Едельвейс-2000»

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 15.02.2016 р.

за скаргою Приватного підприємства «Едельвейс-2000» на дії Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві при винесенні постанови про арешт рухомого майна та оголошення заборони його відчуження від 15.12.2015 р. ВП № 49527136

у справі № 910/11663/15 (суддя - Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Константа-строй»

до Приватного підприємства «Едельвейс-2000»

про стягнення 134573,15 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.02.2016 р. у справі № 910/11663/15 у задоволенні скарги Приватного підприємства «Едельвейс-2000» на дії Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві при винесенні постанови про арешт рухомого майна та оголошення заборони його відчуження від 15.12.2015 р. ВП № 49527136 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Приватне підприємство «Едельвейс-2000» 22.02.2016 р. подало апеляційну скаргу, в якій просило оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити скаргу на дії Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві при винесенні постанови про арешт рухомого майна та оголошення заборони його відчуження від 15.12.2015 р. ВП № 49527136.

Однак, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 р. апеляційну скаргу Приватного підприємства «Едельвейс-2000» було повернуто завнику без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Разом з цим, 17.03.2016 р. відповідач повторно звернувся з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу суду. Також, до апеляційної скарги заявником додано клопотання про звільнення від сплати судового збору за її подання.

В обгрунтування обставин, які зумовлюють неможливість сплати судового збору при поданні апеляційної скарги, відповідач вказує на те, що оскільки постановами Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 15.12.2015 р. ВП № 49527136 накладено арешт на майно та грошові кошти Приватного підприємства «Едельвейс-2000», скаржник позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися належними йому коштами.

Розглянувши вищезазначене клопотання та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Також, згідно з п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 ЗУ «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Проаналізувавши вказані положення, слід зазначити, що дії суду при розгляді клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору повинні здійснюватися з дотриманням принципів рівності та збалансованості інтересів сторін. Окрім того, господарському суду надано лише право, а не покладено обов`язок у будь-якому випадку задовольняти клопотання учасників судового процесу про звільнення від сплати ними судового збору. Тобто, вказана норма є суб`єктивною та застосовується лише у випадку, коли заявник надасть суду дійсно переконливі докази скрутного матеріального становища, яке перешкоджає йому вчинити необхідні дії щодо сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, постановами Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 15.12.2015 р. ВП № 49527136 накладено арешт на майно та грошові кошти Приватного підприємства «Едельвейс-2000», що обліковуються на всіх відкритих рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк». При цьому, відповідачем не надано суду інформації про наявність відкритих рахунків в інших банківських установах, що унеможливлює визначення фінансового стану скаржника та його можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.

До того ж, матеріали справи не містять інформації і про наявність у відповідача готівкових коштів, а також будь-яких підтверджуючих документів про загальний фінансовий стан підприємства.

Відтак, дослідивши усі наявні обставини справи та доводи відповідача, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання Приватного підприємства «Едельвейс-2000» про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, яка набрала чинності з 01.09.2015 р., закріплено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір справляється у розмірі 1 мінімальної заробітної плати (підпункт 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Проте, Приватним підприємством «Едельвейс-2000» до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Сума судового збору, яка повинна бути сплачена заявником за подання даної апеляційної скарги, становить розмір однієї мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 р. - 1378,00 грн.

Отже, враховуючи ту обставину, що скаржником не дотримано вимог ст. 94 ГПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Приватного підприємства «Едельвейс-2000» не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню її заявнику, оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що після усунення даних обставин апеляційна скарга може бути подана повторно в силу ч. 4 ст. 97 вказаного Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Приватного підприємства «Едельвейс-2000» про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

2. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Едельвейс-2000» на ухвалу Господарського суду м. Києва від 15.02.2016 р. за скаргою Приватного підприємства «Едельвейс-2000» на дії Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві при винесенні постанови про арешт рухомого майна та оголошення заборони його відчуження від 15.12.2015 р. ВП № 49527136 у справі № 910/11663/15 з доданими до неї матеріалами повернути заявнику без розгляду, а матеріали справи до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

Є.Ю. Пономаренко