ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Справа № 915/87/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю

«Промвибух ТК»

25006, м. Кіровоград, вул. Пашутінська, буд. 54/55 кв. (офіс) ТК «Лісова Пісня»

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю

«Завод композитних матеріалів «Анора»

54038, м. Миколаїв, вул. Бузника, буд. 5

Про: стягнення заборгованості в сумі 410400,00 грн.

Суддя О.Г. Смородінова

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. № б/н від 03.08.2015 р.

Від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

04.02.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Промвибух ТК» звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом стягнути з відповідача заборгованість в сумі 410400,00 грн., з яких: 388800,00 грн. - сума попередньої оплати та 21600,00 грн. пені.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору № 026/15 від 16.09.2015 року, специфікації № ЕО.018.15; акту звіряння; платіжних доручень № 1365 від 21.10.2015 року, № 1270 від 29.09.2015 року, № 1261 від 25.09.2015 року; повідомлення вимоги № 28 від 25.01.2016 року; норм ст. ст. 509, 11, 837, 530, 897, 526, 849, 612, 712, 693 Цивільного кодексу України, та мотивовані тим, що всупереч умовам договору та нормам чинного законодавства відповідач належним чином не виконав покладені на нього обовязки щодо своєчасного виконання будь-якого з етапів робіт, результат роботи (контейнери-цистерни) позивачу не поставив. 25.01.2016 року позивач направив повідомлення відповідачу про відмову від договору підряду, де зазначалося про необхідність повернення авансового платежу в загальному розмірі 388800,00 грн. Дане повідомлення було залишено відповідачем без належного реагування.

Відповідач вимоги ухвали суду не виконав, відзив на позов не надав, свого представника в судове засідання жодного разу не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать як відмітки канцелярії на зворотних сторонах судових ухвал так і поштові повідомлення.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про відкладення розгляду справи було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, справу розглянуто на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

29.03.2016 р. за результатами розгляду справи суд, на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представника позивача, дослідивши докази у їх сукупності, господарський суд -

встановив:

16 вересня 2015 року між сторонами був укладений договір № 026/15 згідно з предметом якого відповідач, як постачальник, зобовязався розробити, спроектувати, виготовити та поставити, а також якщо це вказано в специфікації, здійснити монтажні пуско - наладочні роботи, а позивач, як замовник, зобовязався прийняти і оплатити продукцію (надалі - продукція) в порядку та на умовах встановлених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування асортимент кількість та ціна продукції встановлюється сторонами в специфікаціях, які є невідємною частиною цього договору.

Пунктом 1.3 договору поставка продукції здійснюється окремими партіями протягом строку дії даного договору. На поставку кожної партії продукції сторони підписують специфікацію. Якщо специфікація містить положення, які відрізняються від положень даного договору, до відносин між сторонами застосовуються положення, що зазначені у відповідній специфікації.

За умовами розділу 2 сторони обумовили строки та умови поставки.

Відповідно до п. 3.3 договору порядок оплати продукції сторони встановили у специфікаціях. Також, домовились, що датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 3.6 договору).

За умовами п. 4.1 договору договір вступає в силу з моменту підписання і діє один рік. У випадку якщо за один місяць до закінчення строку дії договору, не одна із сторін не висловить письмового бажання припинити його дію, даний договір буде вважатися пролонгованим на тих же самих умовах ще на один календарний рік.

Договір може бути розірваний за згодою сторін або по закінченню тридцяти днів з моменту подачі однієї із сторін заяви про розірвання договору за умовами повного виконання сторонами зобовязань по договору (п. 4.2 договору).

Крім того, сторони дійшли згоди, що сторони несуть відповідальність за невиконання або не належне виконання умов по договору у відповідності з діючим законодавством України (п.6.1 договору); так, за просрочку поставки або недопоставки продукції постачальник виплачує замовнику неустойку в розмірі 0,1% від вартості непоставленої продукції за кожен день просрочки, але не більше 5% від загальної вартості продукції (п.6.5 договору).

За умовами Специфікації № ЕО.018.15, додаток до договору № 026/15 від 16.09.2015 року, постачальник зобовязався поставити, а замовник прийняти і оплатити наступну продукції, а саме резервуар обємом 1 м3 в кількості 50 штук на загальну вартість 432000,00 грн. (п.1 специфікації); передоплата в розмірі 25 % від загальної суми даної специфікації на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 3 банківських днів з моменту підписання даної специфікації (п.3.2); передоплата в розмірі 40 % від загальної суми даної специфікації на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 3 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі робочої конструкторської документації (п.3.3); передоплата в розмірі 25 % від загальної суми даної специфікації на розрахунковий рахунок постачальника, протягом 3 банківських днів з моменту письмового повідомлення замовника про готовність технологічної оснастки резервуарів (п.3.4); кінцева оплата в розмірі 10 % від вартості даної специфікації, протягом 3 банківських днів, з моменту підписання акту приймання передачі готової продукції (п.3.5); загальний строк виконання робіт по проектуванню і виготовленню двох контейнерів - цистерн складає 65 робочих днів (п. 4.1 специфікації); протягом 20 робочих днів, з моменту отримання передоплати, згідно п. 3.2 даної специфікації постачальник зобовязується розробити робочу проектно-конструкторську документацію надати її замовнику з поясненнями до неї (п. 4.2); протягом 15 робочих днів, з моменту надходження, згідно п. 3.3 даної специфікації, постачальник зобовязується підготувати технологічну оснастку для виготовлення резервуарів (матрицю Пуассона) (п. 4.3); протягом 25 робочих днів, з моменту надходження передоплати, згідно п 3.4 даної специфікації, постачальник зобовязується виготовити резервуари і письмово повідомити замовника про готовність їх до відгрузки (п.4.4).

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми попередньої оплати за вищенаведеним договором та неустойки за прострочку поставки продукції.

Підставою заявлених вимог виступив, по-перше, договір № 026/15 від 16.09.2015 року, який поєднує в собі елементи як договору підряду так і договору поставки; копії платіжних доручень, які додані позивачем до позову в якості доказів проведення цієї попередньої оплати; повідомлення-вимога № 28 від 25.01.2016 року про відмову від договору; по-друге - норми ст. ст. 612, 849, 693 Цивільного кодексу України.

Дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини у сукупності з обставинами справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України обумовлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частина 2 статті 849 ЦК України передбачає, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

За змістом ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України визначено, що обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов вищенаведеного договору позивач перерахував відповідачу за резервуар грошові кошти на загальну суму 388800,00 грн., що зафіксовано в наступних платіжних доручень:

№ 1365 від 21.10.2015 року на 128800,00 грн.

№ 1270 від 29.09.2015 року на 130000,00 грн.

№ 1261 від 25.09.2015 року на 130000,00 грн.

За поясненнями позивача перераховані кошти виступили попередньою оплатою згідно умов пункту 3.2, 3.3 та 3.4 Специфікації № ЕО 018.15.

Ці твердження відповідач не заперечив та не спростував, навпаки в матеріалах справи міститься підписаний обома сторонами акт звіряння, який підтверджує одержання відповідачем від позивача наведеної суми грошових коштів, але станом на 16.12.2015 року в якості існуючої заборгованості.

Як вбачається з наданих суду доказів, відповідач не виконав взяті на себе зобовязання за умовами розділу 4 Специфікації, а саме - відповідач не розробив робочу проектно-конструкторську документацію з поясненнями до неї, також не виготовив та не поставив резервуари.

В подальшому 25.01.2016 року позивач скерував на адресу відповідача повідомлення - вимогу, в якій сповістив останього про відмову від договору № 026/15 від 16.09.2015 року та просив повернути суму авансового платежу в загальному розмірі 388800,00 грн.

Проте, дана вимога відповідачем була залишена без відповіді та належного реагування.

Правилами статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно норм ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду докази, які свідчать про належне та вчасне виконання взятих на себе зобов'язань за договором перед позивачем.

За правилами ж ст. 610, п.1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, право вимоги позивача до відповідача щодо стягнення (повернення) попередньої оплати за невиконання умов договору в розмірі 388800,00 грн., в даних спірних відносинах є цілком законним та обґрунтованим.

Як вище було зазначено, умовами пункту 6.5 договору сторони передбачили, що за прострочку поставки або недопоставки продукції постачальник сплачує замовнику неустойку в розмірі 0,1% від вартості непоставленої продукції за кожен день построчки але не більше 5% від загальної вартості продукції.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено що вразі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" встановлено, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтями 1 та 2 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу, та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, на підставі вищенаведених норм та обставин, суд перевірив нарахування позивачем до стягнення розміру пені в сумі 21600,00 грн. за період прострочення з 21.11.2015 р. по 01.02.2016 р. і дійшов висновку про правомірність та правильність здійсненого розрахунку, а отже - стягненню з відповідача відповідної грошової суми за неналежне виконання зобовязань за договором № 026/15 від 16.09.2015 року

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задоволенню їх в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод композитних матеріалів «Анора» (54038, м. Миколаїв, вул. Бузника, буд. 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промвибух ТК» (25006, м. Кіровоград, вул. Пашутінська, буд. 54/55 кв. (офіс) ТК «Лісова Пісня», ) суму попередньої оплати в розмірі 388800,00 грн., 21600,00 грн. пені та 6156,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 01 квітня 2016 року.

Суддя О.Г. Смородінова