РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/1261/16

За позовомПублічного акціонерного товариства «Аграрний фонд»
ДоДержавного підприємства «Агрофонд»
Простягнення 97 850,87 грн
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Пронін О.А. - дов. № 16-02/16 від 29.12.2015;

від відповідача: Осипенко Ю.А. - директор;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Аграрний фонд» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Агрофонд» про стягнення 66 805,23 грн. основного боргу, 28 935,34 грн. інфляційних нарахувань та 2 110,30 грн три відсотки річних, у зв'язку з неналежним виконання умов біржового контракту № 269 від 26.12.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2016 порушено провадження у справі № 910/1261/16 та призначено розгляд справи на 26.02.2016.

Представник позивача 19.02.2016 через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі, а в судовому засіданні 26.02.2016 надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача 25.02.2016 через канцелярію суду подав письмові пояснення по справі, а судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечив.

Відповідно до статті 77 ГПК України, судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 14.03.2016.

Представник позивача 10.03.2016 через канцелярію суду подав письмові пояснення у справі, а в судовому засіданні 14.03.2016 надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у даному судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечив.

В судовому засіданні 14.03.2016 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2014 між Публічним акціонерним товариством «Аграрний фонд» (продавець за договором) та Державним підприємством «Агрофонд» (покупець за договором) було укладено біржовий контракт № 269 (надалі - контракт), відповідно до умов якого продавець продав, а покупець купив товар - борошно пшеничне вищого ґатунку, згідно ДСТУ 46.004-99 (рік виготовлення 2011) кількістю 50,881 тонн та загальною вартістю 117 686,23 грн.

За умовами п. 2.3 контракту, приймання продукції за кількістю та якістю здійснюється в день поставки та оформляється видатковою накладною. Датою поставки є дата видаткової накладної.

Згідно п. 4.1 контракту, оплата коштів за контрактом згідно п. 1.3. здійснюється покупцем протягом п'яти банківських днів після реєстрації біржового контракту на ТБ «Київська агропромислова біржа» на рахунок ПАТ «Аграрний фонд».

За умовами п. 4.4. контракту, затвердження біржового контракту свідчить про виконання сторонами всіх його умов.

Згідно відмітки Київської агропромислової біржі, яка міститься на договорі, останній зареєстровано 26.12.2014.

З урахуванням положень п. 4.1. договору та дати реєстрації контракту, останнім днем перерахування ДП «Агрофонд» коштів згідно біржового контракту було 06.01.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він відповідно до видаткової накладної № 77 від 14.01.2015 поставив відповідачу борошно на суму 117 686,23 грн. В свою чергу, відповідачем частково було оплачено поставлений товар на суму 50 881,00 грн, у зв'язку з чим заборгованість останнього на момент подачі позову становить 66 805,23 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач не здійснив оплату за поставлене борошно, позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «Агрофонд» про стягнення 66 805,23 грн суми основного боргу, 28 935,34 грн інфляційних втрат та 2 110,30 грн три відсотки річних.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив посилаючись на те, що поставлене згідно біржового контракту № 269 борошно пшеничне в/г виробництва 2011 року в кількості 50,881 тонн було неякісне та не відповідало вимогам ДСТУ 46.004-99, про що свідчить висновок лабораторії з контролю виробництва ТОВ «Столичний млин» від 15.01.2015. З огляду на те, що борошно було неякісне, то відповідачем воно було реалізовано по ціні, яка нижча за його собівартість, у зв'язку з чим останній поніс значні збитки.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач відповідно до видаткової накладної № 77 від 14.01.2015 поставив відповідачу борошно пшеничне на суму 117 686,23 грн.

Згідно з п. 4.1 контракту, оплата коштів за контрактом згідно п. 1.3. здійснюється покупцем протягом п'яти банківських днів після реєстрації біржового контракту на ТБ «Київська агропромислова біржа» на рахунок ПАТ «Аграрний фонд».

Згідно відмітки Київської агропромислової біржі, яка міститься на договорі, останній зареєстровано 26.12.2014.

З урахуванням положень п. 4.1. договору та дати реєстрації контракту, останнім днем перерахування ДП «Агрофонд» коштів згідно біржового контракту було 06.01.2015.

Разом тим, відповідач у строки встановлені в контракті не оплатив поставлений товар, у зв'язку з чим заборгованість останнього перед позивачем складає 66 805,23 грн.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми основного боргу нормативно та документально доведені, а тому підлягають повному задоволенню у розмірі 66 805,23 грн.

Судом відхиляються заперечення відповідача стосовно поставки позивачем неякісного борошна з огляду на наступне.

Відповідно до статті 678 Цивільного кодексу України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

2. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

3. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

Судом встановлено, що на адресу позивача від відповідача не надходило жодних повідомлень про невідповідність якості товару вимогам ДСТУ 46.004-99.

Розділом 4 Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій з зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України від 13.10.2008 № 661, передбачено порядок вирішення спірних питань за наявності розбіжностей при визначенні якості зерна та продуктів його переробки, який відповідачем дотримано не було.

В свою чергу наданий відповідачем результат випробувань харчової продукції, який був складений лабораторією з контролю виробництва ТОВ «Столичний млин», в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, є неналежним доказом на підтвердження викладених відповідачем тверджень щодо неякісності борошна з огляду на те, що у видатковій накладній зазначено склад, на якому відбувалося переоформлення товару - ДП «Дунаєвський КХП», в той час, як результат випробувань харчової продукції від 15.01.2015 видано ТОВ «Столичний млин». Крім того, у результатах випробувань харчової продукції від 15.01.2015 не зазначено походження борошна, що є об'єктом випробувань, також не зазначено ні маси проби, ні жодних інших даних.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по оплаті поставленої продукції, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував та просить суд стягнути з відповідача 28 935,34 грн - інфляційних втрат (згідно наданого розрахунку) та 2 110,30 грн - 3% річних (згідно наданого розрахунку).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю в сумі 2 110,30 грн та 28 935,34 грн відповідно.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Агрофонд» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка,1 ) 66 805 (шістдесят шість тисяч вісімсот п'ять) грн 23 коп. основного боргу, 2 110 (дві тисячі сто десять) грн 30 коп. три відсотки річних, 28 935 (двадцять вісім тисяч дев'ятсот тридцять п'ять) грн 34 коп. інфляційних нарахувань та 1 467 (одну тисячу чотириста шістдесят сім) грн. 09 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

21.03.2016

Суддя Спичак О.М.