ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

22.03.2016р. Справа № 917/218/16

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", вул.Набережна перемоги, 50, м.Дніпропетровськ,49094

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,39800

про стягнення 33204,57 грн.

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

Представники сторін:

від позивача: Ребрик С.М. дов.в матеріалах справи

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 33204,57 грн., згідно договору Б/Н від 18.03.2011 року, із яких заборгованість за кредитом - 20000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6848,18 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за користування кредитом - 5256,39 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1100,00 грн.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, ухвала суду від 22.03.2016 року яка була направлена на адресу відповідача вказану в позовній заяві( АДРЕСА_1,39800) 02.03.2016 року поверулася на адресу суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

В п. 19 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" зазначено, що відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 № 75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена. Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу. Водночас до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

22.03.2016 року за вхідним № 3586(канцелярії суду) представник позивача С.М.Ребрик на виконання вимог ухвали суду подала додаткові документи. Суд подані документи прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

З огляду на вищевикладене, а також достатністю документальних доказів в матеріалах справи для її розгляду по суті, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

18.03.2011 р. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, було підписано заяву про відкриття поточного рахунку ( далі -заява). Згідно заяви відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг ( далі-умови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування б/н від 18.03.2011 р. ( далі -Договір)

Як зазначає позивач, відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_2 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта, що визначено та врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Відповідно до п. 3.2.1.1.16 умов - при укладенні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг", банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Як вказує позивач, кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта. Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

Відповідно до п. 3.2.1.1.8. умов - повернення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом 1 року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг ( або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки").

Як зазначає позивач, відповідно до довідки від 03 лютого 2016р. про розмір встановленого кредитного ліміту, ОСОБА_1 станом на 21.03.2011р. встановлено кредитний ліміт у розмірі 60000,00 грн., станом на 16.05.2012 р. встановлено кредитний ліміт у розмірі 16000,00 грн., станом на 04.02.2013р. встановлено кредитний ліміт у розмірі 20000,00 грн., станом на 15.03.2013р. встановлено кредитний ліміт у розмірі 25000,00 грн., станом на 02.09.2013 р. встановлено кредитний ліміт у розмірі 27000,00 грн., станом на 12.02.2014 р. встановлено кредитний ліміт у розмірі 29000,00 грн., станом на 01.03.2014 р. встановлено кредитний ліміт у розмірі 29000,00 грн.,станом на 02.03.2014 р. встановлено кредитний ліміт у розмірі 25792,42 грн.,станом на 25.12.2014 р. встановлено кредитний ліміт у розмірі 25000,00 грн., станом на 02.03.2015 р. встановлено кредитний ліміт у розмірі 20000,00 грн.

У відповідності до банківської виписки з 18.03.2011р. та розрахунку заборгованості, сума заборгованості відповідача станом на 01.02.2016 перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" складає 33204,57 грн.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В статті 193 ГК України зазначається, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідачем не спростовані обставини, на які посилається позивач, доказів повернення отриманих коштів не надано, таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 33204.57 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до розділу 3.2.1.6.1. Умов, затверджено порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо з одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду з якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 24 % річних, починаючи з останньої дати періоду в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань. Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1. Умов, банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

У відповідності до 3.2.1.2.3.4. Умов, при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами, винагороди, термінів повернення кредиту, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Згідно зі статтею 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

У відповідності до розрахунку позивача сума заборгованості відповідача по кредиту перед публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" складає 33204,57 грн., згідно договору Б/Н від 18.03.2011 року, із яких заборгованість за кредитом - 20000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6848,18 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за користування кредитом - 5256,39 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1100,00 грн.

Відповідач наявність та суму боргу не заперечує, обставини, на які посилається позивач, відповідачем не спростовані, правильність розрахунку стягуваної суми відповідач не заперечує, доказів повернення отриманих коштів відповідач не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом / статті 43 ГПК України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38 ГПК України надав належні докази, довів обставини на які він посилався як підставу своїх вимог та обґрунтував які дають підставу суду позов задовольнити повністю.

(При вирішенні спору судом врахована практика Вищого господарського суду України: постанова від 20.08.2013р. у справі №15/5007/1293/12 та Харківського апеляційного господарського суду: постанова від 12.09.2013р. у справі №917/967/13).

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позовні вимоги задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши подані додаткові докази, керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 (АДРЕСА_1,39800) на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, буд.50, адреса для листування: 49027, м. Дніпропетровськ, а/с 1800, ) заборгованість за Договором банківського обслуговування б/н від 18.03.2011р. в розмірі 33204.57 грн., із яких заборгованість за кредитом - 20000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 6848,18 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за користування кредитом - 5256,39 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1100,00 грн. а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 28.03.2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.