ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"31" березня 2016 р.Справа № 916/293/16

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.В. Фатєєвій

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача - ОСОБА_2,

від третіх осіб:

1) ПАТ „Імексбанк ОСОБА_3,

2) ПАТ „Одесапродконтракт ОСОБА_4,

3) ПАТ „Туристично-виробнича фірма „Чорне море - ОСОБА_4,

4) ТОВ „Блек Сі ОСОБА_5 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Національного банку України до Публічного акціонерного товариства "Іллічівський завод ЗБК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство „Імексбанк, Товариство з обмеженою відповідальність „Блек Сі ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство „Туристично-виробнича фірма „Чорне море, Публічне акціонерне товариство „Одесапродконтракт, про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в сумі ,14 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства „Іллічівський завод ЗБК про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 07.12.2009 р. реєстр. № 4127, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 29 про рефінансування від 26.11.2009 р. в загальній сумі ,14 грн. шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, а саме: обєктів нерухомості згідно переліку, вказаному в свідоцтві про право власності на обєкти нерухомості № 2155 від 30.08.2005 р., за адресою: м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Заводська (Винокурова), 1-А. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на наступне.

Між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством „Імексбанк було укладено кредитні договори № 55 від 23.04.2008 р. з додатковими договорами, № 73 від 06.11.2008 р. з додатковими договорами, № 2 від 04.02.2009 р. з додатковими договорами, № 48 від 17.04.2009 р. з додатковими договорами. Зазначені кредитні договори припинили свою дію шляхом їх заміни новими зобовязаннями, про що укладено було кредитний договір про рефінансування № 29 від 26.11.2009 р., що за своїм змістом є новацією згідно ст. 604 Цивільного кодексу України.

Як вказує позивач, відповідно до умов зазначеного кредитного договору банком отримано кредитні кошти у сумі ,00 грн. на строк до 27.07.2016 р.: за траншами наданими в розмірі ,00 грн. з 29.11.2009 р. до 27.07.2016 р. за відсотковою ставкою 31,0%; за траншами на суму 495000000,00 грн. на строк з 25.03.2014 р. до 27.07.2016 р. за відсотковою ставкою 14,25%.

За ствердженнями позивача, з метою забезпечення виконання банком зобовязань за зазначеним кредитним договором між Національним банком України та майновим поручителем - Публічним акціонерним товариством „Іллічівський завод ЗБК укладено договір іпотеки від 07.12.2009 р. № 4294, предметом якого є нерухоме майно: обєкти нерухомості згідно переліку, вказаному в свідоцтві про право власності на обєкти нерухомості № 2155 від 30.08.2005 р., за адресою: м.Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Заводська (Винокурова) 1-А. При цьому за умовами укладеного договору іпотеки останній в повному обсязі забезпечує вимоги іпотекодержателя (Національного банку України), що випливають з кредитного договору (а також усіх вимог іпотекодержателя, що випливають з укладених в подальшому додаткових договорів до кредитного договору, в тому числі і тих, що стосуються графіку повернення коштів та встановлюють збільшення суми зобовязання за кредитним договором, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем).

Розділом 5 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо у момент настання строку виконання боржником (АТ „Імексбанк) зобовязань за кредитним договором вони не будуть виконані в повному обсязі.

Проте, як зазначає позивач, постановою Правління Національного банку України від 21.05.2015 р. № 330 відкликано банківську ліцензію АТ „Імексбанк з 27.05.2015 р. та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 № 105 „Про початок процедури ліквідації АТ „Імексбанк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочату процедуру ліквідації АТ „Імексбанк та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ „Імексбанк провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 строком на 1 рік з 27.05.2015 р. до 26.05.2016 р. включно. За ствердженнями позивача, АТ „Імексбанк свої зобовязання за кредитними договорами не виконує.

Так, позивач зазначає, що Національний банк України звертався до відповідача з вимогою про виконання зобовязання за боржника АТ „Імексбанк по кредитному договору, про що свідчить лист від 04.09.2015 р. № 28-013/5064. Однак, звернення щодо погашення простроченої заборгованості в добровільному порядку відповідачем залишені без задоволення, і на момент подання позову заборгованість АТ „Імексбанк перед Національним банком не погашена. Зокрема, позивач стверджує, що на теперішній час заборгованість АТ „Імексбанк перед позивачем за кредитним договором складає ,14 грн., у т.ч. по кредиту ,46 грн., по простроченим процентам за користування кредитом 68754093,14 грн., по пені за простроченими процентами 1026314,54 грн., що підтверджується виписками з особових рахунків в національній валюті АТ „Імексбанк в операційному управлінні НБУ.

Відтак, оскільки АТ „Імексбанк зобовязання за кредитним договором не виконано, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за вказаним вище договором іпотеки, визначивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною оцінки, визначеною субєктом оціночної діяльності до проведення торгів, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та встановлення її як початкової ціни реалізації предмету іпотеки.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.02.2016 р. позовну заяву Національного банку України прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 916/293/16 та розгляд справи призначено в засіданні суду. Також вказаною ухвалою господарського суду Одеської області від 12.02.2016 р. до участі у справі № 916/293/16 залучено Публічне акціонерне товариство „Імексбанк в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, оскільки вказане Товариство є позичальником за спірним кредитним договором № 29 про рефінансування від 26.11.2009 р., по якому виникла заявлена у позові заборгованість.

10.03.2016 р. до господарського суду Одеської області надійшло клопотання від представника відповідача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. а саме: майнових поручителів АТ „Імексбанк за кредитним договором № 29 від 26.11.2009 р. - Товариство з обмеженою відповідальність „Блек Сі ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство „Туристично-виробнича фірма „Чорне море, Публічне акціонерне товариство „Одесапродконтракт.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.03.2016 р. до участі у справі № 916/293/16 було залучено Товариство з обмеженою відповідальність „Блек сі ріелті груп, Публічне акціонерне товариство „Туристично-виробнича фірма „Чорне море, Публічне акціонерне товариство „Одесапродконтракт в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, також розгляд справи відкладено.

В засіданні суду 17.03.2016 р. представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, посилаючись на те, що в прохальній частині позовної заяви від 28.01.2016 №18-0012/7986 позивачем допущено технічну помилку, а саме: невірно зазначено номер та дату іпотечного договору, відповідно до якого позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Відтак, згідно вказаних уточнень позивач просить в рахунок погашення заборгованості ПАТ „Імексбанк перед позивачем за кредитним договором № 29 про рефінансування від 26.11.2009 р. в сумі ,14 грн., яка складається з заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі ,46 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 68754093,14 грн., пені за простроченими процентами у розмірі 1026314,54 грн., звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 07.12.2009 р. реєстр. № 4294 та належить ПАТ „Іллічівський завод ЗБК, визначивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну реалізації на рівні вартості майна, за оцінкою, визначеною субєктом оціночної діяльності до проведення торгів, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та встановлення її як початкової ціни реалізації предмету іпотеки, передбаченого договором іпотеки, а саме на нерухоме майно - обєкти нерухомості згідно переліку, вказаному в свідоцтві про право власності на обєкти нерухомості № 2155 від 30.08.2005 р., за адресою: м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Заводська (Винокурова), 1-А.

Також 17.03.2016 р. до господарського суду Одеської області надійшло клопотання від представника відповідача про призначення по справі судової будівельно-оціночної експертизи, на вирішення якої поставити питання щодо визначення ринкової вартості обєкту нерухомості (адміністративний корпус, цеха, склади та підсобні приміщення), що розташовано на земельній ділянці площею 16,9 га, за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Винокурова № 1 (раніше Заводська,1-а), відповідно до свідоцтва про право власності № 2155 від 30.08.20105 р., виданого Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради. При цьому проведення експертизи представник відповідача просить доручити Одеському науково-дослідного інституту судових експертиз. В обґрунтування свого клопотання представник відповідача посилається на положення ст. 39 Закону України „Про іпотеку та зазначає, що останній раз оцінка предмету іпотеки проводилася ще перед укладанням іпотечного договору, дана вартість зазначена в п. 1.4 іпотечного договору, проте дана оцінка проводилася більше ніж рік тому назад, та вартість предмету іпотеки визначена в Національній валюті України гривні, з того часу значно змінився курс гривні по відношенню до долару США та змінилися ціни на ринку нерухомості, тому вартість предмету іпотеки, зазначена в іпотечному договорі не відповідає теперішнім ринковим умовам і значно відрізняється від вартості даного майна на теперішній час. На думку відповідача, у разі винесення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за ціною, визначеною в іпотечному договорі, це може призвести до реалізації предмету іпотеки за значно заниженою ціною ніж та, що існує на ринку нерухомості, що завдасть збитків відповідачу по даній справі.

В свою чергу представником позивача було подано до суду заяву, в якій позивач уточнює позовні вимоги щодо початкової ціни реалізації предмету застави. Так, представник позивача просить суд у разі задоволення позовних вимог НБУ в рішенні суду зазначити спосіб реалізації предмету іпотеки та початкову ціну продажу, а саме: визначити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, визначивши початкову ціну реалізації на рівні вартості майна у розмірі 244500000,00 грн.

Вислухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд, з огляду на заявлені позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, дійшов висновку про необхідність проведення будівельно-технічної експертизи з метою визначення вартості нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Так, в п. 9.12. Постанови Пленуму ВГСУ від 23 березня 2012 року N 6 „Про судове рішення (із змін. та доповнен.) у рішеннях про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (іпотеки) зазначаються дані, визначені в частині другій статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" і в частині першій статті 39 Закону України "Про іпотеку";

При цьому в ч. 1 ст. 39 Закону України „Про іпотеку зазначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Разом з тим в матеріалах справи, крім іпотечного договору, відсутні інші докази, які б вказували на вартість предмета іпотеки, що має бути вказана у судовому рішення у випадку задоволення позову.

Як зазначено в листі Верховного суду України в листі від 01.02.2015 р. „ОСОБА_2 судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, вирішуючи питання про критерії, які повинен застосовувати суд, визначаючи початкову ціну, суди повинні виходити з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі - відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону N 898-IV вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Якщо під час розгляду справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то суд не має підстав її не брати до уваги, оскільки вона є умовою договору. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов'язана за змістом ч. 3 ст. 10, статей 11 та 60 ЦПК довести інший розмір, зокрема заявити клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи має бути доручено компетентним організаціям чи безпосередньо спеціалістам, які володіють необхідними для цього знаннями.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про судове експертизу судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

В п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про деякі питання призначення судових експертиз від 27.11.2006 р. N 01-8/2651 та в п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 4 „Про деякі питання практики призначення судової експертизи вказується на те, що судова експертиза повинна призначатися у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до п. 5.1 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (із змінами та доповн., внесеними Наказом Міністерства юстиції України від 26.12.2012 р.), одним з основних завдань будівельно-технічної експертизи, зокрема, є: визначення різних видів вартості будівель, споруд, їх частин, а також іншого нерухомого майна.

Отже, для визначення дійсної вартості нерухомого майна, що є предметом іпотеки згідно іпотечного договору від 07.12.2009 р. за реєстр. № 4294, на думку суду, необхідні спеціальні знання в будівельній та технічній галузі.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючи те, що відповідачем оспорюється вартість предмету іпотеки, яка вказана в іпотечному договорі, господарський суд вважає за необхідне призначити по справі будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити спеціалістам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової експертизи.

Таким чином, у звязку з призначенням судової будівельно-технічної експертизи суд вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі.

Керуючись ст. 41, п. 1 ч. 2 ст. 79, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити проведення якої доручити спеціалістам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21), попередивши їх про кримінальну відповідальність згідно ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

2. На вирішення судової експертизи поставити наступні питання:

а) Яка ринкова вартість обєкту нерухомості (адміністративний корпус, цеха, склади та підсобні приміщення), що розташовано на земельній ділянці площею 16,9 га, за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Винокурова № 1 (раніше Заводська,1-а), відповідно до свідоцтва про право власності № 2155 від 30.08.20105 р., виданого Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради?

3. Надати експертам для проведення експертизи копії матеріалів справи.

4. Зобовязати Публічне акціонерне товариство „Іллічівський завод ЗБК" допустити експерта для огляду іпотечного майна з метою його оцінки.

5. Витрати по проведенню експертизи покласти на Публічне акціонерне товариство "Іллічівський завод ЗБК".

6. Провадження у справі № 916/293/16 зупинити до закінчення проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалу в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржено у 5-ти денний термін з дня її прийняття.

Суддя В.С. Петров