ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.03.2016 Справа № 905/417/16

Господарський суд в особі головуючого судді Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Татарина Б.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю Донбаська Індустріальна компанія м.Красноармійськ

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Курахівська с. Вовчанка, Мар`їнський район, Донецька обл.

про стягнення 134109,78 грн.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 довіреність від 06.01.2016 року № 06/01,

від відповідача - не явився.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 134109,78 грн., з яких: 123468,00 грн. заборгованість за поставлений товар; пеня в сумі 6173,40 грн.; 2286,55 грн. інфляційні витрати і 3% річних в сумі 2181,83 грн. відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач посилається на укладений між сторонами договір поставки № 1619-ЦК від 09.01.2015 року, відповідно до якого позивач зобовязався поставити у власність відповідача продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, в строки, за ціною та якісними характеристиками, узгодженими сторонами договором та специфікацією б/н від 27.01.2015 року, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити поставлену продукцію у його власність відповідно до пункту 3 специфікації до договору.

18.02.2016 року на електронну адресу господарського суду надійшло клопотання відповідача про відкладення судового засідання, призначеного на 18.02.2016р. у звязку з неможливістю представника відповідача прибути у судове засідання по причині проведення бойових дій поблизу підприємства відповідача.

12.03.2016 року на електронну адресу господарського суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначає, що постачальником в супереч п. 4.3 договору не надано доказів реєстрації податкової в електронному реєстрі, з огляду на що покупець втратив право на податковий кредит у звязку з не реєстрацією податкової накладної. Зазначає, що на товарно-супровідних документах не зазначено дата поставки товару, яку повинен був вказати представник покупця, що унеможливлює встановлення моменту поставки. Вказує, що позивачем не надано жодних документів до суду, які б підтверджували походження товару та право власності на нього у відповідності до п.1.3 договору.

Зазначає, що 1 березня 2016 року на ТОВ «ЦЗФ «Курахівська» був складений акт про настання гарантійного випадку щодо поставки неякісної продукції за договором № 1619-ЦК від 9 січня 2015 року та станом на дату подання відзиву гарантійна заміна продукції не здійснена і немає сертифікату якості. Відповідач вдруге не явився на виклик суду в судове засідання, про час і місце якого був повідомлений.

Господарський суд вправі вирішити спір за достатністю документів без явки представника відповідача.

За результатами оцінки доказів, наданих сторонами, а також доказів, які були витребувані господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного спору є стягнення заборгованості за договором поставки № 1619-ЦК від 09.01.2015 року, пені за невиконання грошових зобовязань, нарахування інфляційних втрат та 3% річних у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів. За своїм змістом та правовою природою договір поставки № 1619-ЦК від 09.01.2015 року, на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

При дослідженні матеріалів справи господарським судом встановлено, що за договором поставки № 1619-ЦК від 09.01.2015 року постачальник (позивач) поставляє, а покупець (відповідач) приймає і оплачує на умовах договору товар, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна якого зазначені в специфікаціях до договору.

Пунктом 2 специфікації б/н від 27.01.2015 року до договору, встановлені:

- умови поставки: EXW (ИНКОТЕРМС) 85300, Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Дніпропетровська,2;

- умови оплати: розрахунки за поставлену позивачем продукцію за даною специфікацією здійснюються відповідачем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача протягом 5 робочих днів з 60 календарного дня з дати поставки продукції на підставі отриманого відповідачем рахунку та при умові надання позивачем належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку відповідача.

Пунктом 6.7 договору встановлена відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ нарахованої від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу відповідачем, але не більше 5% від вартості своєчасно не оплаченої продукції.

Пунктом 8.1 сторони погодили, що договір вступає в силу з 09.01.2015 року та у випадку належного його виконання обома сторонами своїх обовязків, строк дії договору встановлюється до 31.12.2016 року включно. У випадку не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобовязань за договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх обовязків. У випадку укладення сторонами на виконання договору специфікації до договору до закінчення строку дії договору, встановленого у абзаці 1 п. 8.1 даного договору, строки виконання зобовязань за якими виходять за рамки строку дії договору, дія договору продовжується на строк виконання сторонами зобовязань за вказаними специфікаціям. Строк дії договору продовжується тільки по відношенню до специфікації, які укладені на умовах, вказаних в даному пункті договору, і тільки на період виконання сторонами зобовязань за вказаними специфікаціями.

Враховуючи вищезазначене, договір, на який посилається позивач, вважається судом укладеним, так як в ньому сторонами передбачені всі істотні умови.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору здійснена 22 квітня 2015 року здійснена поставка встановленої специфікацією б/н від 27.01.2015р. до договору № 1619-ЦК від 23.01.2015р. продукції, що підтверджується наступними документами:

- видаткова накладна № 22/04/2 від 22 квітня 2015 року на суму 86268,00 грн. (з ПДВ) товарно-транспортна накладна № ТНД22/04/2 від 22 квітня 2015р. акт прийому-передачі документів від 22.04.2015 року;

- видаткова накладна № 22/04/3 від 22 квітня 2015 року на суму 37200,00 грн. (з ПДВ) товарно-транспортна накладна № ТНД22/04/3 від 22 квітня 2015р. акт прийому-передачі документів від 22.04.2015 року.

Зазначена у специфікації продукція отримана уповноваженим представником відповідача ОСОБА_2 довіреність від 21 квітня 2015 року, про що свідчать підписи даної особи та представника позивача на зазначених вище документах, які скріплені круглими печатками підприємств.

Відповідно до п.2 специфікації до договору, розрахунки за поставлену позивачем продукцію за даною специфікацією здійснюються відповідачем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача протягом 5 робочих днів з 60 календарного дня з дати поставки продукції на підставі отриманого відповідачем рахунку та при умові надання позивачем належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору

Всупереч умовам специфікації, на даний момент відповідачем не виконані зобовязання по сплаті отриманої продукції за договором.

Оскільки на час вирішення спору залишилась несплаченою сума боргу в повному розмірі в сумі 123468,00 грн., господарський суд задовольняє вимогу позивача щодо стягнення заборгованості в цій сумі.

Заперечення відповідача стосовно відсутності підпису уповноваженої особи відповідача, який отримав товар на товарно-супровідних документах не приймається до уваги, оскільки дата складання накладної, підписаною цією особою і є датою отримання товару. Неотримання від постачальника документів визначених у п.4.3 не являється підставою для невиконання грошового зобовязання. Після отримання товару отримувач вправі запросити ці документи у постачальника із зазначенням дати.

Несвоєчасне виконання грошового зобовязання стало підставою для нарахування пені відповідно до п. 6.7 договору за період з 27.06.2015р. по 27.01.2016р. (215 днів) у розмірі 6173,40 грн.

Вирішуючи спір в частині нарахування пені, господарський суд виходить з наступного:

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно главі 49 Цивільного кодексу України пеня являється способом забезпечення виконання зобовязань. Це значить, що зобовязання сплатити пеню, а також її розмір може встановлюватись виключно договором, укладеним в письмовій формі. Пунктом 6.7 договору встановлена відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ нарахованої від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу відповідачем, але не більше 5% від вартості своєчасно не оплаченої продукції.

За чинним законодавством, пеня стягується за кожний день прострочення боржника за грошовим зобовязанням аж до повного погашення ним боргу (до повного виконання грошового зобовязання). Однак, нарахування пеня обмежується відповідно до ст.3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22 листопада 1996року, яким встановлено, що розмір пені, передбачений статтями 1 та 2 цього закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня не більш як за шість місяців. Крім того, щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) підпункт перший пункт 2 статті 258 Цивільного кодексу України застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Приймаючи до уваги, що сторонами договором передбачені: а) строк виконання грошового зобовязання; б) вид відповідальності за прострочення грошового зобовязання; в) розмір пені, а також доведено факт прострочення виконання боржником грошового зобовязання, господарський суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 6173,40 грн., оскільки вона розрахована в розмірі, що не суперечить вимогам Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, тобто з урахуванням шестимісячного терміну та розміру облікової ставки НБУ.

Позивач з посиланням на норми ст.625 Цивільного Кодексу України, заявив вимоги про стягнення з боржника, який не виконав своєчасно грошові зобовязання інфляційні витрати в сумі 2286,55 грн. за період з червня 2015р. По грудень 2015р. і 3% річних в сумі 2181,83 грн. за період з 26.06.2015р. по 27.01.2016р. (за 215 календарних днів).

Вирішуючи ці питання, суд виходить з наступного: ст.625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобовязання.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, господарський суд провівши власний розрахунок, задовольняє вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат в розмірі 2286,55 грн. і 3 % річних в розмірі 2181,83 грн. за весь час прострочення.

Приймаючи до уваги, що позов виник з вини відповідача, на нього покладаються судові витрати в розмірі сплаченому позивачем.

На підставі ст. ст. 526, 530, 546, 549, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 67, 193 Господарського кодексу України та, керуючись статтями 49, 82, 84, 81-1, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю Донбаська Індустріальна компанія м. Красноармійськ в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Курахівська (, Донецька область, Марїнський район, с. Вовчанка 85621, вул. Нагорна, 1А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Донбаська Індустріальна компанія (, Донецька область, м. Красноармійськ - 85303, вул. Дніпропетровська, 130а, кімната № 204) заборгованість в розмірі 123468,00 грн., пеню в розмірі 6173,40 грн., інфляційні втрати в розмірі 2286,55., 3% річних в розмірі 2181,83 грн., судові витрати в розмірі 3286,83 грн.

Видати накази після вступу в законну дію рішення господарського суду.

Суддя С.Ю. Гринько