ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 року Справа № 904/2258/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.- доповідача,

суддів: Кощеєва І.М., Вечірка І.О.

при секретарі: Ковзикові В.Ю.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1- керівник, витяг з ЄДРЮО та ФОП серії АБ №662851 від 11.09.2013р.;

ОСОБА_2- предст., дов. №б/н від 12.04.2013р.;

відповідачів:1. не явився;

2. не явився;

3. ОСОБА_3 предст., дов. №б/н від 05.08.2015р.;

4. не явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарство «Ім. Ф. Нансена» (с. Михайлівка Дніпропетровської області) на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016р. у справі № 904/2258/15

за позовом: селянського (фермерського) господарство «Ім. Ф. Нансена» (с. Михайлівка Дніпропетровської області)

до: 1- Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області)

2- відділу Держгеокадастру в Апостолівському районі Дніпропетровської області (м. Апостолове Дніпропетровської області)

3- головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (м. Дніпропетровськ)

4- Апостолівської районної державної адміністрації (м. Апостолове Дніпропетровської області)

про: визнання права володіння та користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року (підписано 15.02.2016р.) у справі №904/2258/15 (суддя Бондарєв Е.М.) відмовлено в задоволенні позовних вимог селянського (фермерського) господарство «Ім. Ф. Нансена» (с. Михайлівка Дніпропетровської області) до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (м. Кривий Ріг Дніпропетровської області), відділу Держгеокадастру в Апостолівському районі Дніпропетровської області (м. Апостолове Дніпропетровської області), головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (м. Дніпропетровськ) та Апостолівської районної державної адміністрації (м. Апостолове Дніпропетровської області) про визнання права володіння та користування для ведення фермерського господарства земельною ділянкою загальною площею 50,9 га (державний акт на право постійного користування землею серії ДП АП №000175, який було зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №332), розміщеною на території Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області.

Не погодившись із судовим рішенням, селянське (фермерське) господарство «Ім. Ф. Нансена» - позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищезазначене рішення господарського суду Дніпропетровської області та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Позивач вважає, що висновки, викладенні у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи. Обґрунтування позиції суду з посиланням на ч.6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо необхідності громадян і юридичних осіб, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, переоформити до 01.01.2008р. право власності або право оренди на них, є неправомірним і суперечить рішенню Конституційного Суду України №5-рп/2005 від 22.09.2005р. Скаржник вважає, помилковим висновок суду про відсутність доказів на підтвердження набуття законного права користування спірною земельною ділянкою. Після видачі громадянину як голові створюваного селянського (фермерського) господарства Державного акту на право постійного користування землею і проведення державної реєстрації селянського (фермерського) господарства згідно п.3 ст. 9 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991р. сільська, селищна, міська Рада народних депутатів заносить до спеціальної по господарської книги дані про склад господарства, передану у власність та надану у користування господарству земельну ділянку. Тобто, селянське (фермерське) господарство «Ім. Ф.Нансена», а не громадянин ОСОБА_4 на законних підставах користувалося земельною ділянкою. Позивач заперечує висновок суду щодо відсутності обґрунтування того хто з відповідачів оспорює право на земельну ділянку. Відповідачем-4 розпорядженнями №1078-р-12 від 30.11.2012р. і №1079-р-12 від 30.11.2012р. за рахунок земель, якими користувалось СФГ «Ім. Ф.Нансена» громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виділено земельну ділянку у власність для ведення особистого селянського господарства. Відповідачем-2 за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були зареєстровані Державні акти на право власності на земельну ділянку, при цьому Державний акт на право постійного користування землею серії ДП АП №000175 скасований не був. Зазначені обставини, як вважає позивач, свідчать про порушення відповідачами прав СФГ як законного землекористувача.

Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відповідач-3, у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Представник пояснив, що на сьогоднішній день Державний акт на право постійного користування землею серії ДП АП №000175 від 06.02.2001р. на спірну земельну ділянку, виданий землекористувачу ОСОБА_4 не скасований, але і не є дійсним, оскільки землекористувач фізична особа, якій надавалось право постійного користування помер. Відповідно до чинного законодавства на сьогоднішній день, фермерське господарство може переоформити земельну ділянку в оренду згідно Земельного кодексу України. Документація на спірну земельну ділянку не розроблялась, не затверджувалась, кадастровий номер не визначено, а отже земельна ділянка відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу України не є сформованою і не зареєстрована у Державному земельному кадастрі. Звернення спадкоємців після смерті ОСОБА_4 з питання переоформлення у встановленому порядку право власності або право оренди на земельну ділянку відсутні.

Криворізька південна об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відповідач-1, відділ Держгеокадастру в Апостолівському районі Дніпропетровської області відповідач-2 та Апостолівська районна державна адміністрація відповідач-4 відзиви на апеляційну скаргу не надали, в призначений час представники сторін в судове засідання не явились і про причини неявки не повідомили.

Беручи до уваги, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень №№40310920, 40310946, 40310911), неявка представників сторін не перешкоджає вирішенню спору по суті, матеріали справи є достатніми для прийняття рішення по справі, сторони ухвалою суду від 10.03.2016р. попереджені про можливість розгляду справи за їх відсутності, справа переглядалася без участі представників відповідачів 1,2 і 4 за наявними у справі матеріалами.

24.03.2016 року від позивача надійшло доповнення до апеляційної скарги, у якому позивач повторно пояснив правові підстави, за яких були заявлені позовні вимоги і просить позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частина постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Вислухавши представників позивача та відповідача-3, переглянувши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд встановив, що 21.04.2000р. Апостолівською районною радою 17 сесії XXIII скликання за №213-17/ XXIII прийнято рішення «Про надання земельної ділянки в постійне користування громадянину ОСОБА_7 для ведення селянського (фермерського) господарства». ОСОБА_8 п. 1 рішення громадянину ОСОБА_7 для ведення селянського (фермерського) господарства за рахунок землекористування громадянки ОСОБА_9 надано земельну ділянку загальною площею 34.22 га… на території Михайлівської сільської ради (а.с.52 т. 1).

Рішенням Апостолівської районної ради 17 сесії XXIII скликання №256-19/ XXIII від 17.11.2000р. вилучено з постійного користування громадянина ОСОБА_10 земельну ділянку площею 30.4 га орних земель, передано до складу земель запасу на території Михайлівської сільської ради та надано земельну ділянку в постійне користування для розширення селянського (фермерського) господарства громадянину ОСОБА_7 площею 16.68 га орних земель (а.с.53 т.1).

Вищенаведені рішення стали підставою для видачі 06.02.2001р. ОСОБА_7 Державного акту на право постійного користування землею серії ДП АП №000175. ОСОБА_8 ОСОБА_4 надана для ведення селянського (фермерського) господарства в постійне користування земельна ділянка площею 50,90 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №332 (а.с. 51 т.1).

Головою Апостолівської районної державної адміністрації винесено 09.02.2001р. розпорядження «Про державну реєстрацію селянського (фермерського) господарства «Ім. Ф. Нансена». Пунктом 1 розпорядження визначено зареєструвати селянське (фермерське) господарство «Ім. Ф. Нансена», голова якого ОСОБА_7, місце знаходження Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Михайлівка, вул. Б. Хмельницького, буд. 33. (а.с.54 т. 1).

Державна реєстрація С(Ф)Г «Ім. Ф. Нансена» підтверджена свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №392139 від 09.02.2001р. (а.с. 25 т. 1).

ОСОБА_8 свідоцтва про смерть від 25.01.2011р. серії 1-КИ №380671 ОСОБА_7 помер 23.01.2011р., про що в Книзі реєстрації смертей 25.01.2011р. зроблено відповідний актовий запис за №09 (а.с.55 т.1).

З протоколу загальних зборів С(Ф)Г «ОСОБА_11Нансена» №1 від 06.10.2011р. вбачається, що у звязку зі смертю засновника та голови С(Ф)Г «ОСОБА_11Нансена» ОСОБА_4 головою селянського фермерського господарства було обрано дочку померлого ОСОБА_12, яка є спадкоємцем (а.с. 56 т. 1).

З витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 25.02.2015р. (відомості якого не змінні станом на час розгляду справи в даному апеляційному провадженні) вбачається, що з 21.02.2013р. головою С(Ф)Г «ОСОБА_11Нансена» є ОСОБА_1 (а.с.22 т. 1).

27.01.2014р. за вх. № позивач подав до Апостолівського відділення Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції звітну податкову декларацію з фіксованого сільськогосподарського податку, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва № НОМЕР_1 від 27.01.2014р., а також відомості про наявність земельних ділянок. Листами № 293/10/150 від 07.02.2014р. та № 518/10/150 від 25.02.2014р. податкова інспекція, посилаючись на статтю 308 Податкового кодексу України та відсутність інформації про наявність оформленої за позивачем спірної земельної ділянки, відмовила у видачі довідки про набуття або підтвердження за ним статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2014 рік (а.с. 34 - 40 т. 1).

Листом від 11.04.2014р. №493/1-13 позивач звернувся до відділу Держземагентства в Апостолівському районі Дніпропетровської області із заявою від 10.04.2014р. про видачу йому довідки про площу земельної ділянки, яка розташована на території колишнього КСП «Ім. Ф. Нансена» у межах території Михайлівської сільської ради а також про вартість 1 га ріллі та 1 га пасовищ (а.с. 41 том 1). Посилаючись на приписи Закону України «Про захист персональних даних» та відсутність у заявника правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відділ Держземагентства в Апостолівському районі Дніпропетровської області листом від 23.04.2014р. №1209/1-10 відмовив у видачі довідки державної статистичної звітності форми 6-зем (а.с. 42 т.1).

Позивач вважає, що своїми діями Криворізька південна ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відділ Держгеокадастру в Апостолівському районі Дніпропетровської області), головне управління Держземагентства у Дніпропетровській області та Апостолівська районна державна адміністрація не визнає селянське (фермерське) господарство КСП «Ім. Ф. Нансена» законним володільцем і землекористувачем земельної ділянки для ведення фермерського господарства, загальною площею 50,9 га згідно з державним актом на право постійного користування землею серії ДП АП №000175.

Надання громадянам земельних ділянок у користування, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, на час створення у лютому 2001р. С(Ф)Г «Ім. Ф.Нансена» було передбачено ст.ст. 50, 51 Земельного кодексу України від 18.12.1990р. №561-ХІІ.

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» (в редакції від 02.11.2000р.) встановлено, що селянське (фермерське) господарство може бути створено однією особою. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником.

ОСОБА_8 п. 1.2. Статуту С(Ф)Г «Ім. Ф.Нансена» в редакції від 05.02.2001р. ОСОБА_4 був єдиним засновником та головою С(Ф)Г «Ім. Ф.Нансена» (а.с. 9 т. 2).

За п. 5 ст. 2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» (в редакції від 02.11.2000р.) на ім'я голови селянського (фермерського) господарства видається відповідно Державний акт на право постійного користування землею.

У постійне користування згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» (в редакції від 02.11.2000р.) земля надавалася громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства із земель, що перебували у державній власності.

З 01.01.2002р. набув чинності новий Земельний кодекс України від 25.10.2001р. №2768-ІІІ. Право постійного користування земельною ділянкою було визначено ч. 1 ст. 92 Кодексу, як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

На час виникнення спірних відношень, а саме станом на квітень 2014р. відповідно до ч.1 ст. 31 Земельного кодексу України (в редакції від 24.10.2013р.) землі фермерського господарства можуть складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності;

в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) (ч. 2).

Частиною 2 ст. 92 Земельного кодексу України (в редакції від 24.10.2013р.) встановлено, що права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування».

Таким чином, на час виникнення спірних відношень фермерські господарства не мають права на постійне користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності.

Пунктом 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

При переоформленні права постійного користування земельними ділянками, наданими для ведення селянських (фермерських) господарств, у довгострокову оренду строк оренди визначається селянським (фермерським) господарством відповідно до закону. При цьому розмір орендної плати за земельні ділянки не повинен перевищувати розміру земельного податку.

Позивачем правильно звернуто увагу на те, що положення вищенаведеного пункту щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення визнано неконституційним згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005р. N 5-рп/2005.

Верховний Суд України в постанові від 26.09.2011р. у справі №6-14цс11 вказав, що п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 року N449 «Про затвердження форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» встановлює, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте в установленому законом порядку, не втрачається, а зберігається до його належного переоформлення.

В той же час позивачем не враховано, що вищенаведене могло бути застосовано лише до 23.01.2011р., тобто до смерті землекористувача ОСОБА_4 Законодавством не передбачено автоматичного переходу права постійного користування земельною ділянкою після смерті землекористувача.

Статтею 316 Цивільного кодексу визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб(ч.1). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Розпорядження це можливість власника речі визначати її фактичну і юридичну долю. Юридична доля речі може бути визначена шляхом передачі права власності іншій особі або шляхом відмови від права на річ. Право розпорядження реалізується через припинення або обмеження належного суб'єктові права власності. Наприклад, продаж, дарування, вчинення заповіту або навіть знищення майна.

При цьому, право постійного користування земельною ділянкою є виключно правом користування особи, якій це право надане, і яке не може бути передане іншій особі на відміну від оренди землі, коли орендар має право передати земельну ділянку або її частину в користування іншій особі (суборенда).

Право постійного користування земельною ділянкою не дає права користувачу земельної ділянки розпоряджатися нею, а відповідно спадкоємці не мають права успадкувати її за заповітом або за законом.

Держава або територіальна громада була єдиним і неодмінним власником всіх наданих у постійне користування земельних ділянок.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, який з посиланням на ст. 25 ЦК України вказав, що зі смертю ОСОБА_4 припинилась його цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права і обовязки). Селянське (фермерське) господарство «Ім. Ф. Нансена» як юридична особа не зверталося до уповноважених органів щодо переоформлення права на спірну земельну ділянку в порядку, передбаченому статтею 123 Земельного кодексу України, а відтак і не реєструвало у Державному реєстрі речових право своє право користування спірною земельною ділянкою відповідно до вимог статті 125 цього Кодексу.

Відсутність спірної земельної ділянки у селянського (фермерського) господарства «Ім. Ф. Нансена» станом на 01.01.2014р. встановлено постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2014р. (залишеним без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014р.) у справі №804/5004/14 за позовом селянського (фермерського) господарства «Ім. Ф. Нансена» до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, відділу Держземагенства в Апостолівському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії (а.с.98-104 т.1).

ОСОБА_8 ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, позивач не має право на визнання за ним відповідного права ні в порядку правонаступництва, ні в порядку фактичного користування землею. Для отримання земельної ділянки (визнання на неї відповідного права) позивач повинен був застосовувати інший механізм, а не визнавати своє право у судовому порядку, оскільки суд може тільки підтвердити таке право (а не надати в порядку, встановленому законом) у випадку його оспорювання або невизнання. Крім того, позивач у позові просив визнати за ним право володіння і користування, що не відповідає способам захисту права, встановленому Земельним і Цивільним кодексом України (при цьому суд враховує що ні позивач, ні попередній землекористувач не мали встановленого законом «права володіння і користування». Це поняття не є тотожнім «праву постійного користування», яким володіла померла фізична особа).

Місцевим господарським судом зясовано і досліджено особливості правовідносин у даній справі позивача з кожним відповідачем щодо оспорювання або не визнання кожним з відповідачів права позивача на спірну ділянку.

Право особи на звернення до суду з позовом про визнання права на землю забезпечено ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України та ст. 152 Земельного кодексу України.

Дійсно, як правильно вказав позивач, кожен із відповідачів тим чи іншим шляхом не визнавали його право користування земельною ділянкою, у звязку з чим він подав позов до суду. Але в цьому випадку слід враховувати і про це правильно зазначив місцевий господарський суд, п. 4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18. Тобто, суд правомірно відмовив у позові до всіх відповідачів.

За таких обставин підстави для скасування судового рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарство «Ім. Ф. Нансена» (с. Михайлівка Дніпропетровської області) на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2016р. у справі №904/2258/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року у справі №904/2258/15 залишити без зміни.

(постанова виготовлена у повному обсязі 28.03.2016 року)

Головуючий О.С.Євстигнеєв

Судді: І.М.Кощеєв

ОСОБА_13