ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016р. Справа№ 914/99/16

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

м. Дрогобич, Львівська область

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,

с. Нагуєвичі, Дрогобицький район, Львівська область

про: стягнення 7 500,00 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_3 - дов. №б/н від 25.01.2016 року,

відповідача: не з'явився.

Учасникам судового процесу роз'яснено їхні права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 7 500,00 грн. Ухвалою від 15.01.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 28.01.2016р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов домовленості, що підтверджено розпискою, підписаною позивачем і відповідачем поставив позивачу пиломатеріали до 30.04.2015 року та не повернув позивачу отриманні ним кошти, як завдаток в сумі 7 500,00 грн. внаслідок чого виникла заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 7500,00 грн.

Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду, що містяться в матеріалах справи.

14.03.2016 р. представником позивача подано клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 календарних днів.

У зв'язку із перебуванням судді Долінської О.З. на листку непрацездатності, зазначена справа 14.03.2016 р., судом не розглядалася.

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до ст. 69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

З метою повного та всебічного дослідження всіх матеріалів та обставин справи, в забезпечення принципу змагальності учасників судового процесу, суд прийшов до висновку про доцільність продовження строку розгляду справи на 15 календарних днів і відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 17.03.2016 року продовжено строк розгляду справи по 28.03.2016 року і призначено розгляд справи на 28.03.2016 року.

В судове засідання 28.03.2016 р. представник позивача з'явився, позов підтримав, вимоги ухвали суду від 17.03.2016 року виконав.

В судове засідання 28.03.2016 р. представник відповідача не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом (докази містяться в матеріалах справи), причини неявки в судове засідання не повідомив, вимоги ухвал суду не виконав, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Господарським судом Львівської області встановлено, що як ухвала про порушення провадження у справі так і ухвали про відкладення розгляду справи надсилалися місцевим господарським судом на адресу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, яка зазначена у позовній заяві та у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.03.2016 р., а саме за адресою: АДРЕСА_2.

Таким чином, судом вжито усі передбачені дії і дотримано встановлені вимоги щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду даної справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 Постанови Пленуму ВГС України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Судом надавалась можливість сторонам подати суду належні і допустимі письмові докази в обґрунтування позовних вимог і заперечень на позов. Однак відповідач своїм правом не скористався, відзиву не подав, проти позову не заперечив у визначеному законом порядку.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 28.03.2016 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, оглянувши оригінали документів, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив таке.

У березні 2015 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (надалі по тексту рішення - відповідач), який проживає у АДРЕСА_2 отримав від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі по тексту рішення - позивач) кошти в сумі 7 500,00 грн. в якості завдатку. За отримані кошти відповідач зобов'язувався до 30 квітня 2015 року надати позивачу 10м3 пиломатеріалу або повернути отримані ним кошти, як завдаток. В якості підтвердження факту отримання відповідачем коштів та взяття на себе зобов'язань була складена між сторонами розписка, підписана позивачем і відповідачем та скріплена печатками сторін, копія якої додається до позову.

ФОП ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання не виконавпиломатеріал в якості 10м3 позивачу не надав, кошти станом на дату подання позовної заяви не повернув позивачу, чим на думку позивача порушує його законні права та інтереси як суб'єкта господарювання.

Таким чином за відповідачем перед позивачем рахується заборгованість у розмірі 7 500,00 грн.

Відповідачем отримано від позивача кошти в сумі 7 500,00 грн., про що свідчить розписка, в якій вказано, що ОСОБА_2, як фізична особа-підприємець підтверджує цією розпискою, що отримав завдаток в сумі 7 500,00 грн. від ФОП ОСОБА_1 Одночасно зобов'язується до 30.04.2015 року надати позивачу 10 м3 пиломатеріалу. В разі недотримання вище поставлених умов відповідач зобов'язується повернути отримані ним кошти.

Станом на день розгляду справи, відповідач основну заборгованість у сумі 7500,00 грн. не сплатив позивачу, доказів зворотнього суду не представив. Дані факти матеріалами справи підтверджуються, сторонами не заперечувались та документально не спростовувались. Відповідач не заперечив проти позову у визначеному законом порядку.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Як встановлено судом із матеріалів справи, між сторонами виникли зобов'язання на підставі усної розписки підписаної сторонами і скріпленої печатками сторін.

Згідно зі ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За таких умов прийняття відповідачем завдатку в сумі 7 500,00 грн. по розписці підписаній сторонами, що скріплена печатками сторін, не є порушенням вимог ст. 202 Цивільного кодексу України та ст. 181 Господарського кодексу України щодо вчинення правочину та виникнення взаємних зобов'язань у сторін.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як підтверджено матеріалами справи, відповідач отримав у позивача кошти в сумі 7500,00 грн., як завдаток за пиломатеріали , що мав надати позивачу в кількості 10м3 до 30.04.2015 року. Однак як зазначає позивач і не спростовано відповідачем належними і допустимими письмовими доказами у справі, відповідач позивачу пиломатеріали не надав та отримані ним кошти не повернув позивачу. А відтак, сума основної заборгованості відповідача перед позивачем становить 7500,00 грн. Станом на момент звернення з позовом до суду та на момент прийняття рішення судом заборгованість в розмірі 7500,00 грн. доведена та не сплачена відповідачем.

З огляду на викладене вище, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 7500,00 грн., є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. 49 ГПК України, судовий збір суд покладає на відповідача в сумі 1378,00 грн., так як даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а тому вказана сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 202, 205, 530, ЦК України та ст. ст. 2, 12, 33, 34, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) 7 500,00 грн. - основного боргу та 1378,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

4. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 30.03.2016 р.

Суддя Долінська О.З.