ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.03.2016 Справа № 910/26435/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агростар", м.Київ

до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Український бізнес банк", м.Донецьк

про зобовязання включити вимоги за договором №РКО/322820.1 від 04.04.2013 до реєстру вимог кредиторів.

Суддя Говорун О.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2, діє на підставі договору про надання правової допомоги від 26.08.2015;

від відповідача не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Агростар" (далі позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Український бізнес банк" (далі відповідач) про зобовязання включити вимоги за договором №РКО/322820.1 від 04.04.2013 до реєстру вимог кредиторів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського рахунку № РКО/322820.1 від 04.04.2013. З офіційної інформації, розміщеної на сайті відповідача позивачу стало відомо, що відносно відповідача було розпочато процедуру ліквідації. Позивач звернувся до відповідача з заявою про включення його вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів на суму заборгованості за договором в розмірі 6997503,82грн. В подальшому, з метою отримання грошових коштів підприємства поза межами процедури, передбаченої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон), позивач надіслав відповідачу заяву про залишення без розгляду заяви про визнання кредитором. Оскільки нормами чинного законодавства не передбачено правового механізму залишення заяви про визнання кредитором без розгляду, а відповідачем рішення за заявою позивача про визнання кредитором не прийнято, позивач звернувся до суду з вказаними позовними вимогами.

Відповідач, в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, надав відзив в якому проти позову заперечує, вважаючи, що позивач не скористався своїм правом передбаченим ст.45 Закону, у звязку з подачею позивачем заяви про залишення заяви про визнання кредитором без розгляду.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

04.04.2013 між відповідачем та позивачем був укладений договір банківського рахунку юридичної особи у національній валюті України № РКО/322820.1 (далі - договір), відповідно до п.1.1. якого банк відкриває клієнту поточний рахунок №2001 і здійснює комплексне розрахунково-касове обслуговування клієнта, а саме: ведення його рахунку, касове обслуговування, зберігання коштів і здійснення за дорученням клієнта усіх видів розрахунків, що передбачені цим договором та чинним законодавством (а.с.7-9).

Договір укладений на невизначений строк і набирає чинності з моменту підписання його сторонами (п.8.2 договору).

Постановою Правління Національного банку України №265 від 23 квітня 2015 року було постановлено, зокрема, відкликати банківську ліцензію та ліквідувати відповідача (а.с.25).

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.04.2015 №87, було розпочато процедуру ліквідації відповідача та призначено уповноважену особу фонду на ліквідацію відповідача (а.с.26).

30.04.2015 в газеті "Голос України" опубліковано оголошення відповідно до якого, на підставі постанови Правління НБУ "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ОСОБА_1 акціонерного товариства "Український ОСОБА_3" від 23 квітня 2015 р. № 265 (далі - ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК") виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 24 квітня 2015 р. №87 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "УКРБІЗНЕСБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 строком на 1 рік з 24 квітня 2015р. до 23 квітня 2016р. включно (а.с.95-96).

08.05.2015 відповідачем була отримана заява позивача про визнання кредитором на суму заборгованості за договором в розмірі 6997503,82 грн (а.с.10-11).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про залишення заяви про визнання кредитором без розгляду, оскільки заява про визнання кредитором помилково була направлена відповідачу. Зазначена заява отримана відповідачем 04.06.2015 (а.с.12).

Повноваження ліквідатора відповідача були делеговані Фондом уповноваженій особі Фонду на ліквідацію банку, на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.08.2015 №155/10 (а.с.27).

Згідно з довідкою відповідача від 26.02.2016 №360, залишок грошових коштів за поточним рахунком № 2001 в ПАТ "Український ОСОБА_3" станом на 04.06.2015 склав 6997503,82 грн (а.с.102,105).

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ст.1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується зі ст.526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач не заперечує, що станом на час звернення позивача з позовом до суду, розмір грошових вимог за договором складає 6997503,82грн.

Відповідно до ч.1, 4 ст.44 Закону, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність". Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Наслідки початку процедури ліквідації банку визначені статтею 46 Закону, відповідно до частини 2 якої, зокрема, строк виконання всіх грошових зобовязань банку та зобовязання щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів) вважається таким, що настав.

За змістом, ч.1 ст.49 Закону, уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем строк для подання відповідачу заяви про свої грошові вимоги не пропущений, оскільки 30.04.2015 було розміщено оголошення, в якому зазначалось про ліквідацію відповідача, а 08.05.2015 відповідачем була отримана заява позивача про визнання кредитором.

Частиною 2 статті 49 Закону визначені заходи, які здійснює Фонд, протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 Закону. Так, до таких заходів віднесено: визначення суми заборгованості кожному кредитору та віднесення вимоги до певної черги погашення; відхилення вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляти в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складання реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Отже, після отримання заяви позивача про визнання вимог кредитора, уповноважена особа Фонду повинна здійснити заходи передбачені ч.2 ст.49 Закону.

Відповідно до ч.4 ст.49 Закону, будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження ані визначення суми заборгованості перед позивачем та віднесення такої вимоги до певної черги погашення, ані відхилення вимоги, у звязку з її не підтвердженням фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду. Крім того, відповідачем не було надано доказів на підтвердження наявності заперечень за заявленими до банку вимогами позивача.

Як зазначено в ч.5 ст.3 Закону, у своїй діяльності Фонд (уповноважена особа Фонду) керується Конституцією України та законодавством України. Чинним законодавством не передбачено право відповідача не розглядати та не приймати рішення щодо заяв кредиторів, які в подальшому кредитори просили залишити без розгляду. Зазначеним вище законодавством передбачений вичерпний перелік рішень які повинні бути прийняті за результатами розгляду заяви кредитора про визнання грошових вимог.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з того, що розмір грошових вимог позивача є доведеним та не заперечується відповідачем, приймаючи до уваги, що позивач у строк встановлений Законом звернувся до уповноваженої особи Фонду з заявою про свої вимоги до відповідача, суд приходить до висновку що вимоги позивача є обґрунтованим та доведеними.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст.38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю.

Господарські витрати розподілити відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобовязати Уповноважену особу на ліквідацію ОСОБА_1 акціонерного товариства "Український бізнес банк" (83001, м.Донецьк, вул.Артема, буд.125 ) включити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агростар" (01001, м.Київ, вул.Шота Руставелі, буд.16, приміщення 19, ) по договору № РКО/322820.1 банківського рахунку юридичної особи на загальну суму 6997503грн82коп. до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 акціонерного товариства "Український бізнес банк".

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Український бізнес банк" (83001, м.Донецьк, вул.Артема, буд.125 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Агростар" (01001, м.Київ, вул.Шота Руставелі, буд.16, приміщення 19, ) 1218 грн витрат з оплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, через господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено 04 квітня 2016 року.

Суддя О.В. Говорун