ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 р. Справа № 909/1011/14

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., секретар судового засідання Мартиненко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Коломийської місцевої прокуратури, ОСОБА_1 Українки, 47, м. Коломия, Івано-Франківська область, 78200, в інтересах держави в особі Косівської районної державної адміністрації, майдан Незалежності, 11, м. Косів, Івано-Франківська область, 78600,

до відповідача: приватного підприємства "Гош", вул. Івасюка, 10"А", м. Косів, Івано-Франківська область, 78600,

про внесення змін до договору оренди землі від 17.06.2004,

за участю представників:

від прокуратури: ОСОБА_2 - прокурор відділу прокуратури Івано-Франківської області, службове посвідчення №032580 від 20.03.2015,

від позивача: Косівської районної державної адміністрації: представник ОСОБА_3, довіреність №92/01-24/12 від 09.03.2016,

від відповідача: ОСОБА_4 - керівник ПП "Гош", довідка з ЄДРПОУ №2351 від 25.09.1998,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Косівського району в інтересах держави в особі Косівської районної державної адміністрації звернувся з позовом до приватного підприємства "Гош" про внесення змін і доповнень до договору оренди землі від 17.06.2004, який зареєстрований Косівським районним відділом Івано-Франківської регіональної філії "Центру ДЗК", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.06.2004 за №45, укладеного між Косівською районною державною адміністрацією та приватним підприємством "Гош". З урахуванням уточнення позовних вимог просив винести рішення, яким змінити п. 4 вказаного договору, виклавши його в наступній редакції: "п. 4. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, з урахуванням положень ст.ст. 2271,277, 288 Податкового кодексу України та сплачується щорічно у грошовій формі (у гривнях) у розмірі 11055 грн 33коп.".

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 06.08.2015, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.10.2015, у задоволенні позову було відмовлено з підстав відсутності в матеріалах справи оригіналу договору, в якій просять внести зміни.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.01.2016 рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.08.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.10.2015 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому суд касаційної інстанції вказав на те, що судами не враховано приписів ст. ст. 36, 39 ГПК України, відповідно до яких господарський суд може провести огляд та дослідження письмових доказів, якими є не тільки оригінали, а і належним чином засвідчені копії, у місці їх знаходження в разі складності подання цих доказів. А тому місцевий господарський суд не був позбавлений можливості переконатися у відповідності змісту копії договору в спосіб, про який клопотав прокурор, а саме шляхом її співставлення із копією, що міститься у справі №П-20/28-12/180-18/7-ПЗ-15.

При новому розгляді справи згідно ухвали суду від 03.02.2016, враховуючи зміни, внесені в ЗУ Про прокуратуру, було здійснено заміну прокуратури Косівського району на Коломийську місцеву прокуратуру.

Позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог вх. №2154/16 від 10.03.2016, в якій він просить змінити п. 4 договору оренди землі від 17.06.2004, який зареєстрований Косівським районним відділом Івано-Франківської регіональної філії "Центру ДЗК", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.06.2004 за №45, укладеного між Косівською районною державною адміністрацією та приватним підприємством "Гош", виклавши його в такій редакції: "п. 4. Розмір орендної плати сплачується щорічно у грошовій формі (у гривнях) у розмірі 4422,12 грн (чотири тисячі чотириста двадцять дві гривні дванадцять копійок)". Прокурор дану заяву підтримав. Відповідач подав заперечення на заяву, які стосуються змісту змінених позовних вимог.

Згідно ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог; до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як роз'яснено в п.3.11 постанови пленуму ВГСУ Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції №18 від 26.12.2011, збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Оскільки в даному випадку заявлено вимогу немайнового характеру (про внесення змін в договір), то слід виходити із змісту вказаної заяви. Змінивши редакцію п.4 договору, позивач фактично змінив матеріально-правову вимогу до відповідача, що свідчить про зміну предмета позову. При цьому підстави позову (обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги) не змінились ними є зміни в законодавстві, які регулюють питання визначення розміру орендної плати. Враховуючи те, що вказана заява була подана до початку розгляду справи по суті, вона прийнята судом.

Згідно ст. 77 ГПК України в судовому засіданні 10.03.2016 було оголошено перерву до15.03.2016 з наступним оголошенням перерви до 24.03.2015.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до п/п 14.1.147 п.14.1. ст. 14 ПК України плата за землю - це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Вказує на те, що згідно п.271.1.2 ст. 271 ПК України базою оподаткування для обчислення земельного податку щодо земельних ділянок, нормативна грошова оцінка яких не проведена, є площа земельних ділянок і ставка податку в цьому випадку встановлюється у розмірі не більше 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області (ст. 277.1 ПК України). Посилається на те, що в п. 288.5 ПК України визначено, що орендна плата за землю встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3% нормативної грошової оцінки і не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки. Вказує на те, що нормативно грошова оцінка земель за межами населеного пункту с.Черганівка Черганівської сільської ради Косівського району, в тому числі земель лісового фонду площею 3,0959 га, які орендує ПП Гош, не проведена. Оскільки ПК України не передбачено порядку проведення розрахунку орендної плати за землю у випадку, коли нормативно грошова оцінка земельної ділянки не проведена, вважає, що за аналогією слід застосовувати положення ст. 277 ПК України і змінити орендну плату, визначивши її у розмірі 5% від нормативно грошової оцінки одиниці площі ріллі по Івано-Франківській області. Виходячи з того, що згідно даних Держгеокадастру України та листа Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 16.01.2016 №09-19-15-03-36 нормативно грошова оцінка 1 гектара ріллі по Івано-Франківській області станом на 01.01.2016 становить 28567,62грн, то річна сума орендної плати за орендовану ПП Гош земельну ділянку повинна становити 4422,12 грн. Представник позивача в судовому засіданні дала аналогічні пояснення.

Представник прокуратури позовні вимоги підтримав, в судовому засіданні додатково пояснив, що в п.7 вказаного договору оренди землі передбачено, що розмір орендної плати переглядається щорічно, зокрема, у разі зміни розмірів земельного податку та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідач заявлений позов не визнав, у письмових запереченнях (вх. №3411/16 від 14.03.2016) вказав на те, що згідно п. 2 вказаного договору орендована земельна ділянка відноситься до земель лісового фонду і оренду плату було встановлено відповідно до чинного на час укладення договору законодавства. Вважає, що п. 271.1.2 ст. 271 ПК України стосується обчислення земельного податку, а не орендної плати. Звертає увагу на те, що згідно ст. 289 ПК України для визначення розміру орендної плати використовується нормативно грошова оцінка земельних ділянок. Вказує, що відповідно до ст. 273.1 ПК України податок за лісові землі справляється як складова рентної плати, що визначається податковим законодавством. В судовому засіданні представник відповідача також підтримав свої заперечення щодо відсутності в матеріалах справи оригіналу договору або належним чином засвідченої його копії, вказав на відсутність доказів, що підтверджують місцезнаходження земельної ділянки.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, суд встановив наступне.

Першим заступником голови Косівської районної державної адміністрації 17.06.2004 було винесено розпорядження №195 про передачу в оренду ПП "Гош" земельної ділянки лісового фонду площею 3,0959 га терміном на 49 років для рекреаційних та туристичних цілей. На підставі вказаного розпорядження 17.06.2004 Косівською районною державною адміністрацією з ПП "Гош" укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,0959 га. Згідно акту прийому-передачі від 01.07.2004 вищевказана земельна ділянка передана у натурі ПП "Гош". За даними Косівського районного відділу ДП "Центр державного земельного кадастру", в Книзі № 4 реєстрації договорів оренди земельної ділянки зроблено запис № 67 щодо договору оренди, укладеного між ПП "Гош" та Косівською РДА від 17.06.2004.

Дані обставини встановлені в постанові Львівського апеляційного господарського суду від 10.03.2011 (а.с.64-68 т.І), залишеної без змін постановою Вищого господарського суду від 17.05.2011 (а.с.76-78 т.І), у справі №П-20/28-12/180-18/7-ПЗ-9/15 за позовом Івано-Франківського міжрайонного природоохоронного прокурора в особі Міністерства охорони навколишнього природного середовища України в особі Національного природного парку "Гуцульщина", Івано-Франківської обласної державної адміністрації до Косівської районної державної адміністрації, приватного підприємства "Гош" про визнання недійсним договору оренди землі та зобов'язання повернути земельну ділянку та зустрічним позовом приватного підприємства "Гош" до Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Івано-Франківського міжрайонного природоохоронного прокурора про визнання договору оренди земельної ділянки від 24.06.2004 таким, що був укладений, та про визнання договору оренди від 17.06.2004 таким, що не укладався.

Згідно ч.3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А тому заперечення відповідача щодо вказаних обставин не беруться судом до уваги.

При розгляді справи учасники процесу не представили оригіналу або належним чином засвідченої копії вказаного договору відповідно до вимог ст. 36 ГПК України, мотивуючи це відсутністю у них цих документів.

Враховуючи вказівки, викладені в постанові Вищого господарського суду України від 19.01.2016 і які згідно ст. 111-12 ГПК України є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, судом на підставі ст. 39 ГПК України було здійснено огляд та дослідження письмових доказів, які містяться в матеріалах справи №П-20/28-12/180-18/7-ПЗ-15, а саме копії договору оренди землі від 17.06.2004. Зокрема, копія договору, яка знаходиться на а. с. 16-19 т. П даної справи і яка належним чином засвідчена Державною податковою інспекцією у Косівському районі Івано-Франківської області (а.с. 75-78 т. П). Даний документ підтверджує зміст договору, факт укладення якого встановлено при вирішенні справи №П-20/28-12/180-18/7-ПЗ-15. Як зазначено в ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Відповідно до п.1 договору Косівська районна державна адміністрація, як орендодавець, надає, а ПП Гош, як орендар, приймає в строкове платне користування земельну ділянку без зміни цільового призначення, яка знаходиться в с.Черганівка (урочище дубина). Як передбачено в п. 2 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,0959 га, в тому числі три га земель лісового фонду. Договір укладено на 49 років (п.3).

В п.4- п.6 договору визначено, що орендна плата становить 171 грн в рік, вноситься орендарем щомісячно у безготівковій формі, її обчислення здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Згідно п.7 договору розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законом.

За змістом статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч.2 ст. 651 ЦК України).

Позивач підставою внесення змін в договір вказує зміни в законодавстві, які регулюють визначення розміру орендної плати за землю. При цьому застосовується законодавство, яке чинне на час вирішення спору.

Відповідно до ст. 8, ст. 10 ПК України одним із місцевих податків є податок на майно, Згідно п/п 265.1.3. п.265.1. ст. 265 ПК України до склад податку на майно входить плата за землю. Плата за землю - обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (п/п 14.1.147 п.14.1. ст. 14 ПК України).

Питання орендної плати за землю врегульовані в ст. 288 ПК України. Зокрема, в п.288.1. передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п. 288.4.). В п/п 288.5.1, п/п 288.5.2 п. 288.5 ст. 288 ПК України передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Як визначено в правові позиції Верховного суду України від 24.12.2014 у справі №21-274а14, з набранням чинності ПК річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК.

Відповідно до ч.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 288 ПК України основою для визначення розміру орендної плати, в тому числі і мінімального його розміру, є нормативна грошова оцінка земель.

Разом з тим нормативна грошова оцінка орендованої ПП Гош земельної ділянки не проведена. А тому встановити мінімальний розмір орендної плати не видається можливим.

Також слід враховувати, що згідно п.12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XI цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (п/п12.3.2. п.12.3. ст. 12 ПК України). Відповідно до п/п 12.3.4. п.12.3. ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада обєднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обовязковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок (п/п12.3.5. п.12.3. ст. 12 ПК України)

Оскільки підставою для визначення розміру орендної плати за землю є нормативна грошова оцінка землі, а не розмір земельного податку, то зміна розміру земельного податку не впливає на розмір орендної плати.

При вирішенні питання про можливість застосування до спірних правовідносин за аналогією ст. 277 ПК України, яка визначає ставки земельного податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, слід виходити з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

В даному випадку правовідносини щодо визначення розміру орендної плати за землю врегульовані ст. 288 ПК України, а тому підстави для застосування ст. 277 до спірних правовідносин відсутні.

В постановах ВСУ від 08.04.2015 у справі №3-41гс15, від 20.05.2015 у справі № 3-70гс15, від 01.07.2015 у справі №3-298гс15 зазначено, що земельний податок і орендна плата за своєю правовою природою є різними видами платежів, які мають різний порядок обчислення та нарахування, а тому застосування до визначення розміру орендної плати за землі державної та комунальної власності норм Податкового кодексу України, які регламентують встановлення земельного податку, є помилковим.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 8, ст. 124 Конституції України, ст.43, ст.49, ст. 82 -ст.85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову прокурора Косівського району в інтересах держави в особі Косівської районної державної адміністрації до приватного підприємства "Гош" про внесення змін до договору оренди землі від 17.06.2004, який зареєстрований Косівським районним відділом Івано-Франківської регіональної філії "Центру ДЗК", про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.06.2004 за №45, укладеного між Косівською районною державною адміністрацією та приватним підприємством "Гош", а саме викладення п.4 в такій редакції: " Розмір орендної плати сплачується щорічно у грошовій формі (у гривнях) у розмірі 4422,12 грн (чотири тисячі чотириста двадцять дві гривні дванадцять копійок)".

Стягнути з Косівської районної державної адміністрації в доход бюджету 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн судового збору.

Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.01.16

Суддя Малєєва О. В.