ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016р. Справа № 914/168/16

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Екран», м. Стрий;
до відповідача:Приватного підприємства «ОСОБА_1 Патріот», м. Львів;
про:стягнення 11866,69 грн. боргу за договором оренди нерухомого майна №Т-48/13 від 31.12.2013р.
Суддя Крупник Р.В. Секретар Цяпка О.І.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 12.09.2015р.);
від відповідача:не зявився.

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

16.01.2016 року на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Екран» (надалі Позивач) до Приватного підприємства «ОСОБА_1 Патріот» (надалі Відповідач) про стягнення 5550,99 грн. основного боргу, 131,25 грн. трьох процентів річних, 2616,56 грн. інфляційних, 17967,91 грн. пені та 1859,00 грн. штрафу.

Ухвалою суду від 18.01.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 11.02.2016р. Розгляд справи відкладався на 29.02.2016р., 14.03.2016р. та 28.03.2016р. з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду. Ухвалою від 14.03.2016р. суд на підставі клопотання позивача продовжив строк розгляду справи на п'ятнадцять днів та прийняв до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої ТОВ «Екран» просило суд стягнути з відповідача на його користь 5550,99 грн. основного боргу, 171,80 грн. 3% річних, 1766,99 грн. інфляційних втрат, 2517,91 грн. пені та 1859,00 грн. штрафу.

Представник позивача в судове засідання з'явився, зменшені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити повністю. Для долучення до матеріалів справи подав докази направлення відповідачу заяви про зменшення розміру позовних вимог. Заявлені вимоги представник обґрунтовує тим, що 31.12.2013р. між позивачем та відповідачем укладено договір оренди нерухомого майна №Т-48/13, на виконання якого відповідачу було передано в користування приміщення загальною площею 16,9 кв.м., розташоване за адресою: м. Львів, вул. вул. Героїв УПА, 71, кімната 401 (корпус 32). За умовами договору відповідач зобовязувався не пізніше 10 числа наступного за звітним перераховувати орендну плату та протягом 3 робочих днів з дня отримання рахунку, оплатити комунальні послуги. Проте, своїх зобовязань за договором відповідач належним чином не виконав, зокрема, не оплатив орендної плати на суму 4904,55 грн. та комунальних послуг у розмірі 646,44 грн., всього 5550,99 грн. У звязку з цим, позивачем нараховано відповідачу 171,80 грн. 3% річних, 1766,99 грн. інфляційних втрат, 2517,91 грн. пені та 1859,00 грн. штрафу.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене суд вважає, що неявка належним чином повідомленого відповідача про час, дату та місце судового розгляду не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

31.12.2013р. між позивачем та відповідачем укладено Договір оренди № Т-48/13 (надалі Договір), за змістом п. 1.1. 1.2. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове, платне користування нежитлове приміщення, загальною площею 16,9 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Героїв УПА, 71, кімната 401, корпус 32.

Згідно п. 1.6. Договору приміщення, що орендується, надається орендарю під офісне приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем було передано, а відповідачем прийнято в строкове, платне користування обєкт оренди, що підтверджується відповідним Актом приймання-передачі від 01.01.2014р.

Відповідно до положень п. 4.1., 4.3., 4.11 Договору розмір орендної плати за обєкт, що орендується складає (з урахуванням ПДВ) 110,00 грн. за 1 кв.м. площі на місця. Загальна сума орендної плати складає 1859,00 грн. на місця, в тому числі ПДВ 309,83 грн. Орендна плата за кожен наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць. Орендна плата за кожен повний чи неповний місяць оренди сплачується орендарем у безготівковому порядку на підставі виставленого орендодавцем рахунку на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 числа наступного місяця за звітним. Орендар зобовязаний відшкодувати витрати за комунальні платежі (розшифровка надається у вигляді Додатку №3) на підставі виставлених орендодавцем рахунків, протягом 3 робочих днів з дня отримання рахунків від орендодавця.

В судовому засіданні представник позивача відмітив, що всупереч умовам Договору, орендна плата та комунальні платежі відповідачем не були внесені відповідачем неповністю, як наслідок утворилася заборгованість в розмірі 5550,99 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2015р. між сторонами Договору було укладено Додаткову угоду до договору № Т-48/13 від 31.12.2013р., якою вирішено з 01.04.2015р. припинити дію Договору.

Господарським судом встановлено, що у липні 2015р. позивач звертався до відповідача з претензією №65 від 08.07.2015р., якою вимагав погасити заборгованість за Договором, однак відповіді на претензію одержано так і не було. Докази вручення вказаної претензії 13.07.2015р. відповідачу підтверджуються підписом директора ПП «ОСОБА_1 Патріот» ОСОБА_3

Станом на день розгляду справи, докази сплати відповідачем боргу в матеріалах справи відсутні.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 283 ГК України, які кореспондуються з положеннями ст. 759 ЦК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) заплату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Положеннями ч. 1 ст. 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

В п. 4.3., 4.11. Договору сторони погодили, що орендна плата повинна сплачуватися до 10 числа наступного за звітним, а комунальні платежі протягом 3 робочих днів з дня отримання рахунку на сплату.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З долучених до матеріалів справи банківських виписок, розрахунку боргу судом встановлено, що станом на день розгляду справи за відповідачем існує заборгованість в розмірі 5550,99 грн., а саме: ПП «ОСОБА_1 Патріот» неповністю розрахувався за орендну плату за грудень 2014р. (до сплати залишилося 396,81 грн.), зовсім не вніс орендної плати за січень 2015р. (2319,53 грн.) та березень 2015р. (2188,21 грн.), всього 4904,55 грн. Крім цього, відповідач не розрахувався за комунальні послуги за березень 2015р. на загальну суму 646,44 грн.

Оскільки, у встановлений Договором строк заборгованість сплачена відповідачем не була, така підлягає стягнення з нього в судовому порядку в розмірі 5550,99 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З заяви про зменшення розміру позовних вимог вбачається, що за неналежне виконання відповідачем умов Договору позивачем нараховано 171,80 грн. 3% річних та 1766,99 грн. інфляційних втрат.

Проаналізувавши розрахунок 3% річних, суд зазначає наступне.

Статтею 253, ч. 5 ст. 254 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Проте, наведені законодавчі положення враховані позивачем при розрахунку 3% річних від орендної плати враховані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З положень п. 4.11. Договору вбачається, що оплата комунальних послуг мала бути проведена відповідачем протягом 3 робочих днів з дня отримання рахунку на оплату. При цьому доказів, які б підтверджували коли саме відповідач одержав такі рахунки, позивачем представлено суду не було, а відтак кінцевим строком для оплати слід вважати дату, яка зазначалася в рахунках на оплату оренди та комунальних послуг: за грудень 2014р. до 12.01.2015р. за січень 2015р. до 11.02.2015р., за лютий 2015р. до 11.03.2015р. та за березень 2015р. до 10.04.2015р.

Однак, при розрахунку 3% річних по орендній платі позивач виходив не зі строків оплати, які вказані в рахунках, а від строку, який зазначений для оплати комунальних послуг в п. 4.11. Договору.

Здійснивши перерахунок 3% річних, суд пришов до висновку, що такі підлягають частковому стягненню з відповідача в розмірі 164,76 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних, суд зазначає, що інфляційні втрати підлягають частковому стягненню з відповідача в розмірі 1683,24 грн.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2. Договору передбачено, що у випадку прострочення по сплаті орендних платежів, орендар сплачує пеню в розмірі 1% від суми боргу за кожен день прострочення.

Здійснивши перерахунок пені (яка була нарахована позивачем в розмірі подвійної облікової ставки НБУ) у межах періодів, які відповідають вимогам ст. 253, ч. 5 ст. 254 ЦК України, суд зазначає, що пеня підлягає стягненню з відповідача в розмірі 2391,41 грн., в решті цих вимог суд відмовляє.

З приводу стягнення штрафу, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до приписів ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Попри це, зі змісту п. 8.2. Договору вбачається, що окрім нарахування пені, орендодавець наділений правом на стягнення з орендаря штрафу в розмірі 0,5 від розміру місячної орендної плати, передбаченої п. 4.1. договору у випадку якщо орендар прострочив строк оплати орендних платежів більше, ніж на 15 календарних днів, а у випадку прострочення орендних платежів більше, ніж на 30 календарних днів, орендодавець вправі застосувати штраф, що дорівнює розміру місячної орендної плати, передбаченої п. 4.1.

Згідно висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 21.10.2015р. у справі № 6-2003цс15, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне стягнення за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи те, що передбачене в п. 8.2. Договору право на стягнення орендодавцем пені та штрафу, було встановлене за одне й те саме цивільне правопорушення, а саме порушення строків внесення відповідачем орендної плати, беручи до уваги те, що в силу приписів ст. 111-28 ГПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, суд вважає, що підстави для стягнення штрафу в даному випадку відсутні, оскільки б таке стягнення суперечило приписам ст. 61 Конституції України. Аналогічні правові позиції викладені в постановах ВГС України від 09.03.2016р. у справі № 910/9976/15, від 18.11.2015р. у справі № 917/449/15.

Згідно п. 2.23. Постанови Пленуму ВГС України від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

Оскільки при поданні позовної заяви позивачем було сплачено 1218,00 грн. судового збору в той час, як останній повинен був сплатити 1378,00 грн., суд вважає, що відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір в розмірі 160,00 грн. підлягає стягненню з позивача в дохід державного бюджету України, а судовий збір в розмірі 1136,85 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 75, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «ОСОБА_1 Патріот» (79000, м. Львів, вул. Ф. Ліста, 6/4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екран» (82400, Львівська обл., м. Стрий, вул. Коновальця, 3; ) 5550,90 грн. боргу, 164,76 грн. 3% річних, 1683,24 грн. інфляційних втрат, 2391,41 грн. пені та 1136,85 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екран» (82400, Львівська обл., м. Стрий, вул. Коновальця, 3; ) в дохід державного бюджету України 160,00 грн. судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 31.03.2016р.

Суддя Крупник Р.В.