ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р.Справа № 922/98/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокарта", смт. Кегичівка Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "Горн", м. Харків
до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
про визнання недійсним рішення
за участю представнкиів сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, дов. № 39 від 09.12.15 р.;

третьої особи - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технокарта" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (відповідач) про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №133-р/к від 10.11.2015 року по справі № 3/12-119-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що винесення оскаржуваного Рішення Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України після набуття законної сили рішенням господарського суду Харківської області від 10.09.2015 року по справі №922/4030/15, яким визнано недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, №82-р/к від 16.04.2015 року по справі № 3/01-13-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу в частині, що стосується ТОВ "Технокарта", та яке має преюдиційне значення у справі є вочевидь протиправним.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.02.16 р., за клопотання позивача, до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "Горн".

02.02.16 р. відповідач надав письмовий відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував та зазначив, що оскаржуване рішення винесене в межах повноважень відповідача та у відповідності до діючого законодавства, тому підстави для його скасування відсутні.

16.02.16 р. третя особа надала письмові пояснення, в яких визнала позовні вимоги законними та зазначила, що жодних правових підстав для початку розгляду справи, розпочатої за ознаками вчинення TOB "НВП "ГОРН" та TOB "ТЕХНОКАРТА" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді анти конкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів, у Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та відповідно надіслання до підприємства вимоги голови територіального відділення не було. Так, з наданих Адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України документів, що містилися в справі № 3/01- 13-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, вбачалася відсутність законодавчо визначених підстав надіслання вимоги документів, що окремо встановлено рішенням господарського суду Харківської області від 10.09.2015 року по справі № 922/4030/15, що набуло законної сили. Третя особа вважає, що надані відповідачем матеріали свідчать про незаконність та безпідставність оскаржуваного рішення.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 18.02.16 р. по 16.03.16 р., для надання сторонам можливості подати додаткові докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.03.16 р., за клопотанням позивача, строк розгляду справи продовжено по 02.04.16 р.

28.03.16 р. позивач надав додаткові пояснення, в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином

Представник відповідача в судовому засіданні 29.03.16 р. підтримав відзив та надані 28.03.16 р. пояснення, в яких проти позову заперечував в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Розпорядженням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.01.2015 розпочато розгляд справи № 3/01-13-15 за ознаками вчинення TOB "НВП "Горн" та TOB "Технокарта" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів (далі - справа № 3/01-13-15).

У зв'язку з розглядом справи № 3/01-13-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, 14.02.15 р. відповідач надіслав на адресу відповідача вимогу від 13.02.15 р. (а.с. 42) щодо надання інформації, необхідної для розгляду справи № 3/01-13-15.

У вищезазначеній вимозі була вказана підстава для надання відповідної інформації (розгляд справи № 3/01-13-15) та попереджено відповідача, що неподання інформації, подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки або подання недостовірної інформації тягне за собою відповідальність, згідно зі статтями 50, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначалось, що вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо надання інформації є обов'язковими для виконання у визначені ним строки.

Інформацію, передбачену вимогою, позивачу необхідно було надати в 14-денннй термін з дня її отримання.

Вимогу було надіслано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технокарта" 14.02.2015 р. та отримано останнім 18.02.2015 р., що підтверджується наданими відповідачем документами Українського ДП поштового зв'язку "Укрпошта" (а.с.50-51).

Листом від 24.02.2015 № 24/02/15 (а.с. 46) позивач звернувся до відповідача з проханням надати роз'яснення щодо підстав проведення перевірки.

Відповідач листом від 03.03.2015 р. № 02-263-767/1 (а.с. 47) надав позивачу відповідні роз'яснення та подовжив строк надання інформації на вимогу до 13.03.2015 р. (включно).

Проте, у встановлений головою Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України строк (до 13.03.2015 р.), позивач не надав інформацію, яка була витребувана вищезазначеною вимогою.

На підставі викладеного, 10.11.2015 р. адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення № 133-р/к по справі №3/12-119-15 (а.с. 12), яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Технокарта" (ідентифікаційний код - 36085047), не надавши інформацію, передбачену вимогою голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 13.02.2015 № 02-26/3-573, у встановлений ним строк, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції"', у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

За вищенаведене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", на Товариство з обмеженою відповідальністю "Технокарта" (ідентифікаційний код - 36085047) накладено штраф у розмірі 28647,00 грн.

Позивач, в свою чергу вважає, що винесення оскаржуваного рішення Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України після набуття законної сили рішенням господарського суду Харківської області від 10.09.2015 року по справі № 922/4030/15, яким визнано недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, №82-р/к від 16.04.2015 року по справі № 3/01-13-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу в частині, що стосується ТОВ "Технокарта", та яке має преюдиційне значення у справі є вочевидь протиправним.

Крім того, на думку позивача, про відсутність законодавчо визначених підстав прийняття оскаржуваного рішення окремо свідчать наступні обставини:

- відсутність жодних порушень, перевірку яких нібито необхідно вчинити, та які б вбачались з наявних у матеріалах Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України відомостей СТГО "Львівська залізниця";

- копія, що має вигляд чернетки якогось листа (ОСОБА_2 2 аркуш справи 2, 3, 4), з численними закресленнями та виправленнями від 05.11.2014 р. вихідний №13/04-2098 Львівського ОТВ Антимонопольного комітету України, яке слугувало підставою для початку проведення перевірки не може вважатися достатньою чи належною підставою ініціювання перевірки та надання офіційного звернення;

- наданий Харківським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України АМК до матеріалів господарської справи аркуш справи № 43, 44, де міститься лист ДТГО "Львівська залізниця" від 02.03.2015 р. вихідний № Н-1-10/567, пункт 12 містить чітке застереження, що: "Залізниця провела дослідження рівня цін на товари, які були предметом закупівлі в 2013 році (копії документів додаються, сторінки 11-23) тау 2014 році (копії документів додаються сторінки 74- 88);

- в матеріалах справи, наданої Харківським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України АМК до матеріалів господарської справи міститься навіть обґрунтування доцільності придбання продукції, заповнені відділом контролю за цінами ДТГО "Львівська залізниця" та техніко-економічне обґрунтування закупівлі пружин до електровозів заповнені відділом контролю за цінами ДТГО "Львівська залізниця".

Крім того, позивач зазначив, що витребування інформації, хоч безумовно і входить до кола повноважень органів Антимонопольного комітету України, але в той же час, само по собі не дає правових підстав вимагати обов'язкового надання інформації, оскільки це прямо суперечить вимогам пункту 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", а отже не дає і підстав вбачати в діях TOB "Технокарта", який, на думку відділення АМК України, не надав в обов'язковому порядку запитувану в нього інформацію, наявність ознак правопорушення, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Враховуючи викладене, позивач вважає, що склад правопорушення в данному випадку відсутній та у встановлений законом порядку не доведений, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: зокрема, приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; призначати експертизу та експерта з числа осіб, які володіють необхідними знаннями для надання експертного висновку.

У відповідності до вимог ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу.

Разом з тим, в силу ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Керуючись вищезазначеним правом, позивач, в межах встановленого строку, звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 133-р/к від 10.11.2015 року у справі № 3/12-119-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого Комітету від 23.02.2001 N 32-р.

Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Згідно зі статтею 22 названого Закону, розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча вони й не містять вичерпного переліку підстав вимагати надання певної інформації, але направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому законом.

В абз. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" розяснено, що наявність таких підстав входить до предмета доказування у справах зі спорів, пов'язаних з визнанням недійсними рішень органів названого Комітету. Відтак господарські суди у розгляді відповідних справ мають з'ясовувати, зокрема, чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки.

Як вже було зазначено, голова Харківського територіального відділення Антимонопольного комітету України надіслав на адресу відповідача вимогу від 13.02.15 р. (а.с. 42) щодо надання інформації, у зв'язку з розглядом справи № 3/01-13-15 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Суд наголошує, що в даному випадку збір інформації органом Антимонопольного комітету України відбувався в межах розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, отже, відповідач в даному випадку діяв в межах своїх повноважень. Станом на час направлення вимоги, рішення по справі № 3/01-13-15 ще не було прийнято.

Отже, виходячи із положень вищезазначених норм чинного законодавства, а також встановлених судом фактичних обставин справи, відповідач у межах наданих йому повноважень мав право витребувати у позивача відповідну інформацію, а позивач в свою чергу був зобов'язаний надати таку інформацію у встановлений строк - до 13.03.2015 р. (включно).

Проте, позивач витребувану інформацію в передбачений вимогою строк не надав, чим порушив вимогу голови Харківського територіального відділення Антимонопольного комітету України. При цьому, жодних підстав, для ігнорування вимоги відповідача, на той час, у позивача не існувало.

В п. 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" закріплено, що порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Відповідно до абзацу четвертого частини 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 цього Закону накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідача, яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Технокарта" вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та накладено на позивача штраф у розмірі 28647 грн., що складає 1% доходу (виручки) позивача від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2014 рік, прийнято відповідно до вимог чинного законодавства та в межах компетенції позивача. А відтак підстави для його скасування відсутні.

Щодо посилань позивача на скасування рішення по справі № 3/01-13-15 (під час розгляду якої була витребувана спірна інформація) та відсутність складу правопорушення, суд зазначає наступне.

Загальновизнаними ознаками правопорушення є: наявність діяння, що виражається в діяльності чи бездіяльності особи; протиправність, тобто порушення прямо встановленої в законі заборони чи невиконання обов'язку, що встановлений в законі чи договорі; наявність вини, тоб то розуміння чи усвідомлення протиправності власної поведінки і наслідків, що настають; наявність шкоди чи можливості її заподіяння і причинного зв'язку між протиправним діян ням та заподіяною шкодою.

Суд зазначає, що всі елементи складу правопорушення були присутні в діях (бездіяльності) позивача щодо неподання інформації на вимогу голови відповідача, а саме: позивач знав про необхідність надання інформації, був попереджений про наслідки невиконання вимоги, але свідомо не надав витребувану інформацію. Отже, посилання позивача на відсутність в даному випадку складу правопорушення суд вважає непереконливими та необґрунтованими.

Суд також наголошує, що неподання позивачем інформації на вимогу голови Харківського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 13.02.15 р. утворює склад самостійного порушення законодавства про захист економічної конкуренції (самостійного - щодо порушень, зазначених в рішенні відповідача по справі № 3/01-13-15), а тому визнання недійсним та скасування рішення по справі № 3/01-13-15 у частині визнання дій товариства з обмеженою відповідальністю Технокарта антиконкурентними узгодженими діями, що стосуються спотворення результатів торгів та накладення на товариство з обмеженою відповідальністю Технокарта штрафу в сумі 68000 грн., не може бути підставою для звільнення позивача від відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Враховуючи викладене, посилання позивача на інші обставини щодо незаконності рішення відповідача по справі № 3/01-13-15 також не беруться судом до уваги.

Суд наголошує, що неподання позивачем інформації на вимогу голови Харківського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 13.02.15 р. є конкретним актом невиконання конкретної заснованої на законі вимоги державного органу, що тягне за собою встановлену чинним законодавством відповідальність, незалежно від того, чи було в подальшому скасовано рішення по справі, під час розгляду якої була витребувана спірна інформація.

У зв'язку з тим, що невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, відповідно до частини другої статті 22 вищезазначеного Закону, тягне за собою передбачену законом відповідальність, а позивач зазначені вимоги не виконав, останнього правомірно, згідно з положеннями Закону України "Про захист економічної конкуренції", було притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Крім того, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.12.15 р. рішення господарського суду Харківської області від 10 вересня 2015 року зі справи № 922/4030/15 частково скасовано, тобто, на час прийняття адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення № 133-р/к по справі №3/12-119-15 (10.11.15 р.), рішення господарського суду Харківської області від 10 вересня 2015 року зі справи №922/4030/15 не набуло законної сили.

За таких підстав, вимоги позивача є позбавленими фактичного та правового обґрунтування, такими, що не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з ненаданням доказів в підтвердження обставин, викладених у позові, що порушує умови ст. 33 ГПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень та подати відповідні докази.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В звязку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, сплачені судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 31.03.2016 р.

Суддя ОСОБА_2