ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" березня 2016 р.Справа № 916/296/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІВАТ-МАРКЕТ";

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИМ-Трейд"

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 згідно довіреності від 01.02.2016р.

Від відповідача: не зявився.

В судовому засіданні брали участь:

Від позивача: не зявився.

Від відповідача: не зявився.

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство (далі ТОВ) "ПРІВАТ-МАРКЕТ", звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "ВИМ-Трейд" про стягнення основного боргу у розмірі 40 734грн. 26коп., пені у розмірі 5 441грн. 01коп., інфляційних втрат у розмірі 1 294грн. 20коп., 3% річних у розмірі 370грн. 98коп.

15 березня 2016р. до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 5 441грн. 01коп., інфляційні втрати у розмірі 1 294грн. 20коп., 3% річних у розмірі 370грн. 98коп.

Представник позивача уточнену позовну заяву підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач про час та місце судових засідань був повідомлений за юридичною адресою, але, направлена судом поштова кореспонденція повернута поштою з відміткою "за закінченням терміну зберігання". До повноважень суду не відноситься розшук місцезнаходження сторін у справі. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

15 вересня 2015р. між ТОВ "ПРІВАТ-МАРКЕТ" (далі - Постачальник) та ТОВ "ВИМ-Трейд" (далі Дистриб'ютор) був укладений Дистриб'юторський Договір поставки №15/09, умовами якого передбачено, що Постачальник на умовах, передбачених цим Договором, передає Товар у власність Дистриб'ютора, а Дистриб'ютор приймає цей Товар та здійснює його своєчасну оплату.

Асортимент, кількість Товару поставки визначається в письмовому замовленні Дистриб'ютора, яке узгоджене з Постачальником (заявка) (п.3.1 Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що сума Договору складає суму всіх товарних накладних (або інших погоджувальних Сторонами первісних документів), на підставі яких здійснювалось постачання на виконання даного Договору.

Відповідно пункту 5.1 Договору постачання Товару Дистриб'ютору здійснюється на умовах DDP, склад Дистриб'ютора, відповідно до Правил інтерпретації торгових термінів "ІНКОТЕРМС" в редакції 2010р. Дистриб'ютор має право здійснити самовивіз Товару зі складу, який зазначив Постачальник на умовах EXW відповідно до Правил інтерпретації торгових термінів "ІНКОТЕРМС" в редакції 2010р.

Прийом Товару за кількістю та якістю здійснюється відповідно до товарної накладної. Датою одержання Товару вважається дата, зазначена в накладній (п.5.3 Договору).

Розділом 6 Договору сторони перебачили ціну Товару та порядок розрахунків. Так, пунктом 6.1 Договору визначено, що ціна на Товари, що поставляються за даним Договором, встановлюються в українських гривнях та зазначаються в накладних.

Оплата за кожну отриману партію Товару здійснюється Дистриб'ютором Постачальнику в безготівковій формі протягом 14 (чотирнадцяти днів) з моменту отримання Товару Дистриб'ютором. Дата отримання Товару зазначається в накладній (п.6.2 Договору).

Підпунктом 7.1.2 пункту 7.1 Договору передбачено, що Постачальник зобовязується своєчасно здійснювати постачання Товару Дистриб'ютору, а Дистриб'ютор зобовязується здійснювати оплату Товару, згідно умов цього Договору (пп.7.3.15 п.7.3 Договору).

Договір набирає силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2015р. включно, або до моменту його припинення у частині постачання, а в частині розрахунків до повного виконання зобовязань за даним Договором. У випадку, якщо жодна зі Сторін до закінчення зазначеного терміну не заявить про розірвання даного Договору, він вважається продовженим на тих самих умовах на один рік (п.13.8 Договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору поставив відповідачу товар на суму 55 734грн. 26коп, що підтверджується видатковими накладними №КПМ00086643 від 16.10.2015р., №КПМ00086644 від 16.10.2015р., №КПМ00100959 від 12.10.2015р., №КПМ00100963 від 12.10.2015р., №КПМ00107351 від 21.10.2015р, Актом від 23.10.2015р. по прийманню товарів на склад покупця до видаткової накладної №КПМ00107351 від 21.10.2015р. Але, відповідач, в порушення умов Договору, за поставлений товар розрахувався з порушенням встановлених Договором строків оплати поставленого товару.

Позивач зазначає, що відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 Цивільного кодексу України).

Умовами п. 12.1 Договору передбачено, що у випадку, якщо Дистриб'ютор у термін, зазначений у п 6.2 Договору не оплатив отриманий Товар, він зобовязаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, від суми боргу за кожний календарний день прострочення оплати.

На підставі зазначеного пункту Договору та норми законодавства позивач нарахував пеню у сумі 5 441грн. 01коп., яку також просить суд стягнути з відповідача.

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати у розмірі 1 294грн. 20коп. та 3% річних у розмірі 370грн. 98коп., які також просить суд стягнути з відповідача.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідач своїм правом на захист у судовому порядку не скористався.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту , вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 вересня 2015р. між ТОВ "ПРІВАТ-МАРКЕТ" (далі - Постачальник) та ТОВ "ВИМ-Трейд" (далі Дистриб'ютор) був укладений Дистриб'юторський Договір поставки №15/09, умовами якого передбачено, що Постачальник на умовах, передбачених цим Договором, передає Товар у власність Дистриб'ютора, а Дистриб'ютор приймає цей Товар та здійснює його своєчасну оплату.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Водночас вимогами ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Підпунктом 7.1.2 пункту 7.1 Договору передбачено, що Постачальник зобовязується своєчасно здійснювати постачання Товару Дистриб'ютору, а Дистриб'ютор зобовязується здійснювати оплату Товару, згідно умов цього Договору (пп.7.3.15 п.7.3 Договору).

Як встановлено судом, позивач на виконання умов Договору поставив відповідачу товар на суму 55 734грн. 26коп, що підтверджується видатковими накладними №КПМ00086643 від 16.10.2015р., №КПМ00086644 від 16.10.2015р., №КПМ00100959 від 12.10.2015р., №КПМ00100963 від 12.10.2015р., №КПМ00107351 від 21.10.2015р, Актом від 23.10.2015р. по прийманню товарів на склад покупця до видаткової накладної №КПМ00107351 від 21.10.2015р.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України встановлює, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оплата за кожну отриману партію Товару здійснюється Дистриб'ютором Постачальнику в безготівковій формі протягом 14 (чотирнадцяти днів) з моменту отримання Товару Дистриб'ютором. Дата отримання Товару зазначається в накладній (п.6.2 Договору).

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.525 цього ж Кодексу одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, прийнявши на себе зобовязання щодо оплати за отриманий товар Товариство з обмеженою відповідальністю "ВИМ-Трейд" мало належним чином їх виконувати. Але, відповідач, в порушення умов Договору, за поставлений товар розрахувався з порушенням встановлених Договором строків, остаточний розрахунок був здійснений лише 01.03.2016р.

Відповідно до ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами п. 12.1 Договору передбачено, що у випадку, якщо Дистриб'ютор у термін, зазначений у п 6.2 Договору не оплатив отриманий Товар, він зобовязаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, від суми боргу за кожний календарний день прострочення оплати.

За таких обставин, виходячи з п.12.1 зазначеного Договору та норм чинного законодавства, перевіривши наданий позивачем до суду розрахунок, суд вважає, що позивач правомірно нарахував відповідачу пеню у розмірі 5 441грн. 01коп.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 %річних та інфляційних втрат, суд доходить до висновку про його вірність та наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 370грн. 98коп. та інфляційних втрат у сумі 1 294грн. 20коп.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Відповідачем доказів належного виконання умов Договору до матеріалів справи не надано.

За таких обставин, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІВАТ-МАРКЕТ" підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІВАТ-МАРКЕТ" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИМ-Трейд" (65011, м. Одеса, вул.. Рішельєвська, буд. 35/37; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІВАТ-МАРКЕТ" (04119, м. Київ, вул.. Сім'ї Хохлових, буд.11/2; код ЄДПРОУ 39354572) пеню у розмірі 5 441грн. 01коп., 3% річних у розмірі 370грн. 98коп., інфляційних втрат у розмірі 1 294грн. 20коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28 березня 2016 р.

Суддя Н.В. Рога