ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016р. Справа№ 914/670/15

Колегія суддів в складі головуючого судді Долінської О.З., суддів Синчук М.М. та Галамай О.З. при секретарі Гринчишин О.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: ТзОВ "Кіносвіт", м. Львів

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1),

м. Львів

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Виконавчого комітету Львівської міської ради,

м. Львів

за участю: прокуратури Львівської області, м. Львів

про: розірвання договору оренди земельної ділянки від 30.03.2006 р.,

За участю представників:

позивача: Коржевич У.Ф. - дов. №1.7вих-94 від 11.11.2015 року,

відповідача: Цімко П.О. дов. №б/н від 07.10.2014 року,

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_1 та представник ОСОБА_4- дов. від 10.12.2015 р.

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: не з'явився,

за участю прокуратури Львівської області: Куцик В.Б. - службове посв. №011165 від 24.10.2012 року.

Учасникам судового процесу роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22, 27, 29 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось.

В судове засідання 23.03.2016 року за заявою третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1, що подане в судовому засіданні 23.03.2016 року здійснюється запис розгляду судової справи за допомогою технічних засобів.

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіносвіт", за участю третьої особи 1, що не заявляє самостійних вимог, на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1, третьої особи 2, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача виконавчого комітету Львівської міської ради, за участю прокуратури Львівської області, про розірвання договору оренди земелі від 30.03.2006 р. та зобов'язати повернути Львівській міській раді земельну ділянку у АДРЕСА_1 загальною площею 0,1040 га., кадастровий номер НОМЕР_1.

Позовні вимоги обгрунтовані, зокрема, тим, що ТзОВ "Кіносвіт" проводить незаконне будівництво на орендованій та самовільно захоплених ділянках, чим порушує умови договору оренди землі та вимоги чинного законодавства. На підтвердження цього зазначається, що інспекцією ДАБК у Львівській області за результатами проведеної перевірки об'єкта будівництва винесено припис від 22.01.2013р. №12г про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлень, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Позовні вимоги мотивує також тим, що відповідач використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням і самовільно розпочав будівельні роботи.

Рішенням господарського суду Львівської області від 15.04.2015 р. (суддя Березяк Н.Є.) позов задоволено повністю: розірвано договір оренди земельної ділянки від 30.03.2006 року, укладений між Львівською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіносвіт"; зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Кіносвіт" повернути Львівській міській раді земельну ділянку у АДРЕСА_1 загальною площею 0,1040 га., кадастровий номер НОМЕР_1; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіносвіт" на користь Львівської міської ради 1 218,00 грн. судового збору. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 р., рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Вищого господарського суду України від 25.11.2015р. у даній справі постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 року та рішення господарського суду Львівської області від 15.04.2015 року у справі №914/670/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно проведеного 09.12.2015 р. автоматизованого розподілу справи між суддями, справа №914/670/15 передана для розгляду судді Яворському Б.І.

Під час підготовки справи до розгляду суддею Яворським Б.І. встановлено, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Яворський І.О., судді Сапіга В.П., Хобор Р.Б.) від 06.06.2013р. по справі №6005/13 про зупинення будівельних робіт (а.с.104-108 Т.1), залишено без змін постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2013р. При цьому, апеляційний суд зазначив: демонтаж ТзОВ "Кіносвіт" одного з нежитлових приміщень, що входять до придбаного ТзОВ "Кіносвіт" цілісного майнового комплексу, державною експертизою проекту не визнано як нове будівництво; такі роботи по знесенню ТзОВ "Кіносвіт" одного з нежитлових приміщень, що входять до придбаного позивачем цілісного майнового комплексу, входять до комплексу робіт для створення об'єкта архітектури і відповідно до ст.4 ЗУ "Про архітектурну діяльність" підпадають під визначення реконструкції; суду не подано належних і допустимих доказів невідповідності поданих ТзОВ "Кіносвіт" документів для отримання дозволу на виконання будівельних робіт вимогам чинного законодавства, чи здійснення будівельних робіт з відхиленням від проектної документації. Крім того, суд зробив висновок, що будівельні роботи проводилися і виконувалися з дотриманням вимог нормативних актів у сфері містобудування, в тому числі на підставі виданого дозволу на виконання будівельних робіт від 03.11.2011р. №ЛВ 4.

ОСОБА_6, який брав участь під час апеляційного розгляду спору про зупинення ТзОВ "Кіносвіт" будівельних робіт, є близьким родичем судді Яворського Б.І.

Відповідно до ст.20 ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

У зв'язку з викладеним вище, з метою унеможливлення виникнення у сторін по справі №914/670/15 сумнівів в неупередженості судді під час розгляду даної справи, суддя господарського суду Львівської області Яворський Б.І. заявив про самовідвід, про що оголосив у судовому засіданні 22.12.2015р.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 22.12.2015 р. у справі №914/670/15 задоволено заяву судді Яворського Б.І. про самовідвід і справу №914/670/15 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу системою документообігу господарського суду. У зв'язку із самовідводом судді Яворського Б.І. у справі №914/670/15, керівником апарату господарського суду Львівської області розпорядженням №1162 від 23.12.2015 року призначено автоматичний розподіл даної справи.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №914/670/15 передано для розгляду головуючому судді Долінській О.З.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 25.12.2015 р. (суддя Долінська О.З.) справу призначено до розгляду на 14.01.2016р.

Розгляд справи відкладався з підстав, наведених у наявних матеріалах справи ухвалах суду.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 09.02.2016 р. за клопотанням представника позивача продовжено строк розгляду справи з 24.02.2016 року на 15 календарних днів і відкладено розгляд справи на 03.03.2016 року.

Через відділ обліку та документального забезпечення суду 03.03.2016 року за вх. №8892/16 представник відповідача подав клопотання про витребування доказів, в якому просить: «Витребувати у Державної інспекції сільського господарства у Львівській області (адреса: 79020, м. Львів, пр. Чорновола, 57) матеріали позапланової перевірки дотримання ТзОВ "Кіносвіт" земельного законодавства щодо використання земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, проведеною Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області у період з 16.09.2014 року по 19.09.2014 року, за результатами якої було складено уніфіковану форму Акта перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства №426 від 19.09.2014 року та винесено припис №503 від 19.09.2014 року.»

В судове засідання 03.03.2016 р. представник позивача з'явився, позов підтримав із підстав викладених у позові, вимоги ухвали суду виконав частково. Через відділ обліку та документального забезпечення суду за вх. №1219/16 від 03.03.2016 р. представник позивача подав клопотання, в якому просить залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору управління охорони історичного середовища (м. Львів ,вул. Валова, 20) та просить оголосити перерву в судовому засідання для залучення третоьї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору і продовжити розгляд справи за її участю.

Просить задоволити дане клопотання. Щодо клопотання відповідача про витребування доказів покладається на розсуд суду.

В судове засідання 03.03.2016 р. представник відповідача з'явився, позов не визнає із підстав, викладених, у відзиві і у письмових поясненнях, поданих суду, вимоги ухвали суду виконав. Просить задоволити клопотання про витребування доказів, що подане ним 03.03.2016 року за вх. №8892/16. Щодо залучення до участі в справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору покладається на розсуд суду.

В судове засідання 03.03.2016 р. представник ОСОБА_4 та третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_7 з'явилися, позов підтримали, із підстав, викладених у письмових поясненнях та із врахуванням наданих доказів, вимоги ухвали суду виконали. Заперечили проти заявлених клопотань представниками позивача і відповідача, так як вважають, що вони подані з метою затягування судового процесу.

В судове засідання 03.03.2016 р. представник третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом, причини неявки в судове засідання не повідомив, вимоги ухвал суду не виконав.

В судове засідання 03.03.2016 р. представник прокуратури Львівської області з'явився, позов підтримав, подав письмові пояснення (вх.№5159/16 від 09.02.2016р.) на виконання вимог ухвали суду. Щодо поданих клопотань покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

В судовому засіданні 03.03.2016 р. суд відмовив в задоволенні клопотання представника Львівської міської ради про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, так як рішення господарського суду Львівської області у даній справі жодним чином не впливає на її права або обов'язки.

Щодо клопотання представника відповідача, то суд вирішив прийняти по суті рішення з його вирішення в наступному судовому засіданні.

Згідно із ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Враховуючи складність справи, що зумовлена характером спірних правовідносин та великим обсягом документів, які підлягають дослідженню і оцінці як докази у даному спорі, ухвалою господарського суду Львівської області від 03.03.2016 р. призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів і розгляд справи відкладено на 23.03.2016 р.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 21.03.2016 року, у зв'язку з призначенням колегіального розгляду справи №914/670/15 у складі трьох суддів, визначено колегію в складі: головуючого - судді Долінської О.З., суддів: Синчук М.М. та Галамай О.З.

23.03.2016 р. представником відповідача подано заяву про припинення провадження у справі (вх. №12298/16 від 23.03.2016 р.) в порядку п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з тим що термін дії договору оренди землі від 30.03.2006 р. - до 16.03.2016 року, в зв'язку з чим він припинив свою дію, а відтак відповідач вважає, що відсутній предмет спору у справі, щодо заявлених позовних вимог до відповідача в цілому.

В судове засідання 23.03.2016 р. представник позивача з'явився, позов підтримав із підстав викладених у позові та у додаткових поясненнях від 23.03.2016 року, вимоги ухвали суду виконав.

Представник позивача подав додаткові пояснення (вх.. №12253/16 від 23.03.2016 р.), у яких зазначає наступне.

Договір земельної ділянки від 30.03.2006 р. був укладений на підставі ухвали Львівської міської ради від 16.03.2006 р. №3469, строком на 10 років до 16.03.2016 р. Пунктом 8 вказаного договору оренди визначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі, орендар повинен не пізніще ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до ст.33 ЗУ «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. На підставі поданих документів, управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування готує проект ухвали візує у виконавчих органах міської ради. Міська рада затверджує ухвалу про продовження строку терміну дії договору оренди, яка є підставою для укладення договору оренди землі та подальшої реєстрації.

Враховуючи викладене, представник позивача зазначає, що порядок денний пленарного засідання 2-ї сесії Львівської міської ради 7-го скликання від 17.03.2016 р. не містив жодного посилання на проект ухвали про продовження договору оренди земельної ділянки загальною площею 0,1040 га, на АДРЕСА_1, а управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин не здійснює підготовки ухвали про продовження терміну оренди визначеної земельної ділянки, в підтвердження чого долучив порядок денний пленарного засідання 2-ї сесії Львівської міської ради 7-го скликання від 17.03.2016 р.

Представник позивача заперечив проти припинення провадження у справі згідно п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, так як спірна земельна ділянка позивачу відповідачем не повернута по даний час і відповідачем не відновлено порушене право позивача, порушення якого почалось з вини відповідача ще з часу дії договору оренди землі від 30.03.2006 року, що укладений між сторонами.

В судове засідання 23.03.2016 р. представник відповідача з'явився, позов не визнає із підстав, викладених, у відзиві та заяві про припинення провадження у справі, поданих суду, вимоги ухвали суду виконав частково. Підтримав заявлене клопотання 23.03.2016 р. про припинення провадження у справі згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку із відсутністю предмету спору. Просить припинити провадження у справі, у зв'язку з тим що договір оренди землі від 30.03.2006 р. термін дії якого до 16.03.2016 р., закінчив свою дію на даний час та вважає,що у разі припинення дії договору у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено (п.37 Договору оренди), відсутня підстава повернення земельної ділянки у АДРЕСА_1 загальною площею 0,1040 га., кадастровий номер НОМЕР_1 із підстав зазначених у позовній заяві.

В судове засідання 23.03.2016 р. третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_4 з'явилися, позов підтримали, із підстав, викладених у письмових поясненнях та із врахуванням наданих доказів, що містяться в матеріалах справи, вимоги ухвали суду виконали. Заперечили проти клопотання представника відповідача про припинення провадження у справі, згідно п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України. Підтримали пояснення представника позивача в повному обсязі. Вважають, що відповідач неналежним чином виконував умови спірного договору оренди землі за час його дії, пошкодив земельну ділянку, чим наніс збитки Орендодавцю і територіальній громаді м. Львова та не повернув земельну ділянку (об'єкт оренди) за Договором Орендодавцю.

Вважають, що право територіальної громади міста і в тому числі її право, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на пердмет спору було порушено із сторони відповідача на час звернення з даним позовом до суду, у зв'язку з чим і був поданий даний позов з метою захисту порушеного права і на даний час, хоча договір оренди закінчив свою дію має місце порушення даного права у зязку із не поверненням спірної земельної дільнки відповідачем позивачу.

В судове засідання 23.03.2016 р. представник третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом, причини неявки в судове засідання не повідомив, вимоги ухвал суду не виконав.

В судове засідання 23.03.2016 р. представник прокуратури Львівської області з'явився, позов підтримав. Заперечив проти клопотання представника відповідача про припинення провадження у даній справі, згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Повністю підтримав думку представника позивача та третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Щодо заявленого 03.03.2016 року за вх. №8892/16 клопотання представником відповідача про витребування доказів то суд відмовляє в задоволенні даного клопотання з наступних підстав.

Розглянувши вказане клопотання, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Зважаючи на те, що представником відповідача не дотримано вимог вказаної статті, не зазначено, які обставини перешкоджають наданню цього доказу та які саме обставини справи можуть бути підтверджені даними доказами, суд вважає за доцільне відмовити представнику відповідача в задоволенні вказаного клопотання (вх. №8892/16 від 03.03.2016 року).

В судовому засіданні 23.03.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, представника прокуратури, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оглянувши оригінали документів, суд встановив таке.

30.03.2006 між позивачем як орендодавцем та відповідачем як орендарем укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування на 10 років до 16 березня 2016 року земельну ділянку кадастровий НОМЕР_1, загальною площею 0,1040 га, у тому числі під забудовою - 0,0683 га, інші - 0,0357 га, яка знаходиться у АДРЕСА_1 для обслуговування існуючих споруд (а.с.13-14, т.1).

В пункті 3 договору зазначено, що на земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна - кам'яні нежитлові будівлі.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 339175,20 грн. (п.5 договору).

Згідно п. 9 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 6104,80грн. в рік.

Земельна ділянка передається в оренду для обслуговування існуючих споруд. Цільове призначення земельної ділянки - землі громадської та житлової забудови, категорія земельної ділянки за функціональним призначенням - землі громадського призначення (п.15, 16 договору).

Пунктом 17 договору заборонено самовільну забудову земельної ділянки.

Згідно п. 26, 27 договору на орендовану земельну ділянку встановлено обмеження (обтяження) - згідно висновку УАМ про наявність містобудівельних обмежень щодо користування земельною ділянкою від 14.02.2006 № 2-898/20 та обмежень ЛМУЗР щодо режиму використання земельної ділянки від 10.02.2006 №40/245-01-15. Передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень).

Права та обов'язки сторін визначені пунктами 28-31 договору. Орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди (п.28 договору).

В пункті 30 договору вказано, що орендар земельної ділянки має право за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження.

Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін (п.36 договору).

У відповідності до п. 38 дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

За невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору (п. 41 договору).

Згідно п. 43 цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір оренди землі від 30.03.2006 підписаний та скріплений печатками сторін, зареєстрований в Львівському міському відділі Львівської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.04.2006 №04:06:438:00753 кн.04-1.

За актом приймання-передачі об'єкта оренди б/н і дати, підписаного і скріпленого печатками сторін, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне володіння і користування вказану земельну ділянку (а.с.117 т.2).

Також судом встановлено, що згідно рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №567 від 07.04.2006 "Про проектування та реконструкцію ТзОВ "Кіносвіт" нежитлових приміщень 1-го поверху будинків на АДРЕСА_1 під торговельно-розважальний центр" дозволено відповідачу проектування реконструкції нежитлових приміщень 1-го поверху будинків на АДРЕСА_1 під торговельно-розважальний центр (а.с.81 т.1).

15.05.2007 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради видала відповідачу дозвіл №209/07 на роботи з реконструкції нежитлових приміщень 1-го поверху будинків на АДРЕСА_1 під торговельно-розважальний центр (розбирання будівлі) (а.с.57 т.1).

04.05.2007 Галицька районна адміністрація виконкому Львівської міської ради народних депутатів надала відповідачу дозвіл №89 на виконання робіт із розібрання споруди кінотеатру і подальшої реконструкції нежитлових приміщень на АДРЕСА_1, з визначенням терміну виконання робіт: початок " 04 червня 2007р.", кінець " 04 серпня 2007р." (а.с.82 т.1).

03.11.2011 Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області надала відповідачу дозвіл № ЛВ4 на виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень 1-го поверху будинків АДРЕСА_1 та їх розширення під торгівельно-розважальний центр (а.с.53-54 т.1).

11 січня 2013 року відбулись громадські слухання, оформлені протоколом громадських слухань щодо реконструкції нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 під торговельно-розважальний центр, затвердженим Львівським міським головою, на яких прийнято резолюцію про те, що, оскільки спірне будівництво ведеться всупереч вимогам чинного законодавства, всупереч волі територіальної громади міста Львова, слід визнати дане будівництво таким, яке є неможливим, заборонити ведення даного будівництва (а.с.114-116 т.2).

19.09.2014 Держінспекцією сільського господарства у Львівській області проведено перевірку законності використання відповідачем земельної ділянки у АДРЕСА_1 за результатами якої Держінспекцією сільського господарства у Львівській області винесено припис №503 від 19.09.2014 та встановлено, що відповідач в особі директора ОСОБА_11 самовільно зайнято земельну ділянку загальною площею 0,0163 га із земель житлової та громадської забудови шляхом встановлення металевої огорожі та долучення до земельної ділянки, яка перебуває в оренді згідно договору оренди землі від 30.03.2006 та надана для обслуговування існуючих будівель у АДРЕСА_1, чим порушено ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України. Приписано в 30-ти денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства. Звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загальною площею 0,0163 га (а.с.16 т.1).

08.10.2014 Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області на підставі протоколу № 00089 від 07.10.2014 винесено постанову №177 про накладення адміністративного стягнення на директора відповідача гр. ОСОБА_11 у вигляді штрафу в розмірі 765,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення (порушення вимог ст.ст.125, 126 ЗК України) (а.с.17 т.1).

Як стверджує Львівська міська рада, орендар використовує спірну земельну ділянку не за цільовим призначенням, а розпочав здійснення на ній будівельних робіт без отримання дозволу орендодавця (самовільно), що є порушенням умов договору оренди та земельного законодавства.

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди від 30.03.2006 року, позивач звернувся в суд з позовом про розірвання зазначеного договору та повернення земельної ділянки.

Інформаційним листом Вищого господарського суду України № 01-06/1837/15 від «Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів"» доведено до відома правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами перегляду судових рішень господарських судів у порядку, передбаченому розділом ХІІ-2 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають: п.5) у сфері земельних правовідносин:р.чинним законодавством на території історико-культурних заповідників забороняється будь-яке будівництво, не пов'язане з прокладкою інженерних мереж, необхідних для заповідників, впорядкуванням території, відтворенням і реставрацією пам'яток історії та культури, та дозволяється будівництво лише особливо важливих споруд за індивідуальними проектами, до яких не належить, зокрема, офісно-житловий комплекс з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземною автостоянкою, а тому відведення міською радою земельної ділянки, включеної до земель історико-культурного призначення національного та місцевого значення, для будівництва зазначеного комплексу є порушенням статей 53,54 ЗК України і статті 32 Закону Укрїни "Про охорону культурної спадщини" (постанова ВСУ від у справі № 910/3460/14).

Відповідно до приписів статті 143 ЗК України підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки комунальної власності є саме використання орендарем землі не за цільовим призначенням, встановленим умовами договору, а не той факт, що будівельні роботи не було розпочато (постанова ВСУ від 01.04.2015 у справі № 910/1753/14).

Згідно з приписами статті 143 ЗК України підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки комунальної власності є саме використання орендарем землі не за цільовим призначенням, тобто з іншою метою, ніж встановлена договором, а не той факт, що земельна ділянка не використовується у певний період часу (постанова ВСУ від 20.05.2015усправі №17/5007/1093/12).

Відповідач на підставі договору оренди землі від 30.03.2006р., укладеного з Львівською міською радою, одержав земельну ділянку для обслуговування існуючих на ній споруд. Орендодавець, згідно п. 30 договору оренди, не надавав відповідачу жодних дозволів на забудову земельної ділянки. Рішенням виконавчого комітету ЛМР № 567, на яке покликається відповідач, товариству надано дозвіл лише на проектування нежитлових приміщень виключно перших поверхів будинків на АДРЕСА_1 під торгово-розважальний цент.

В листопаді 2011р. одержав від Інспекції ДАБК у Львів.обл. дозвіл на будівельні роботи з реконструкції нежитлових приміщень лише перщого поверху будинків АДРЕСА_1.

Без жодних дозволів ТзОВ «Кіносвіт» розпочало будівельні роботи, зареєстровано за його зверненням право власності на 5% незавершеного нового будівництва. (докази містяться в матеріалах справи)

За змістом положень ст. ст. 53, 54, 150 ЗК до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам'ятки культурної спадщини, їх комплекси(ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території,охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.

Землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам'яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам'яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель.

Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом.

Землі історико-культурного призначення відносяться до особливо цінних земель.

Земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися (викуплятися) для будівництва об'єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв'язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об'єктів соціально-культурного призначення,нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов'язаних з їх експлуатацією,за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України.

Таким чином, земельні ділянки в межах історичного ареалу міста Львова та Державного історико-архітектурного заповідника міста Львова, а також їх охоронні зони належать до земель історико-культурного призначення, а розпорядження Львівською міською радою земельними ділянками в межах згаданих об'єктів культурної спадщини до винесення та закріплення їх меж в натурі (на місцевості)ускладнить та унеможливить оформлення правна такі земельні ділянки, спричинить виникнення судових спорів.

Відповідно до ст.54 Конституції України держава забезпечує збереження історичних пам'яток та інших об'єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Прокуратурою Львіської області встановлено, що на території міста Львова неправомірно класифікуються землі в межах історичного ареалу, Державного історико-архітектурного заповідника в місті Львові.

Рішенням Львівської міської ради від 12.09.2005 року №1311 затверджено межі історичного ареалу та зони регулювання забудови міста Львова. Зокрема, топографічною схемою та переліком вулиць зазначених у Додатку №2 до рішення виконкому від 09.12.2005 року №1311, які визначають межі історичного ареалу, підтверджується входженнявулиць: КнязяРомана, площі Галицької, проспекту Шевченка у місті Львові у межа історичного ареалу міста Львова.

На час прийняття рішення у даній справі спірний договір лорди землі від 30.03.2006 р., укладений між сторонами, припинив свою дію 16.03.2016 р., у зв'язку із закінченням строку на який його було укладено (п. 17 Договору).

Доказів повернення орендарем орендодавцю земельної ділянки загальною площею 0,1040 га земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 (об'єкту оренди) за адресою АДРЕСА_1, в зв'язку із закінченням строку дії договору, сторони суду не надали.

Суд вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з огляду на наступне:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вже зазначалося раніше, 30.03.2006 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір оренди землі, згідно умов якого орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у АДРЕСА_1 для обслуговування існуючих споруд, кадастровий № НОМЕР_1, загальною площею 0,1040 га, у тому числі під забудовою - 0,0683 га, інші - 0,0357 га. Договір було укладено строком 10 років до 16 березня 2016 року.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.09.2014 року Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області було проведено перевірку, в результаті якої встановлено, що ТзОВ "Кіносвіт" самовільно зайнято земельну ділянку загальною площею 0,0163 га із земель житлової та громадської забудови, шляхом встановлення металевої огорожі та долучення до земельної ділянки, яка перебуває в оренді, чим порушено ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України та передбачена відповідальність відповідно до ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За результатами перевірки на директора ТзОВ "Кіносвіт" складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення №177 від 08.10.2014 року.

В результаті позапланової перевірки вказаного об'єкта будівництва щодо додержання вимог містобудівного законодавства, встановлено, що за на спірній земельній ділянці, переданій в оренду згідно договору № 3469 від 16.03.2006 року, відповідачем виконуються будівельні роботи, а саме: демонтовано існуючу будівлю; здійснено планування території; влаштовано палі; огороджено будівельний майданчик.

Як стверджує позивач, спірна земельна ділянка була передана відповідачу в оренду для обслуговування існуючих споруд, а не для проведення будівельних робіт, здійснення яких є порушенням умов договору оренди, а відтак є підставою для розірвання договору оренди та припинення права користування відповідачем спірною земельною ділянкою.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на ті обставини, що ним у встановленому порядку досягнуто згоди орендодавця на реконструкцію та забудову земельної ділянки, отримано всі погодження і дозволи, що він підтверджує долученими до матеріалів справи документами. Крім того, відповідач посилається на ряд судових рішень, якими, на його думку, встановлено правомірність забудови земельної ділянки, які набрали законної сили і ці фати не потребують доказування, а відтак вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Стаття 15 Закону України "Про оренду землі" встановлює, що умова щодо використання та цільового призначення земельної ділянки є істотною умовою договору.

Відповідно до ст. 24 цього ж Закону орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Згідно статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду.

Як вже зазначалося раніше, відповідачу в оренду було надано земельну ділянку для обслуговування існуючих споруд, що передбачено п.1 Договору оренди землі від 30.03.2006 року.

Матеріалами справи підтверджено, чого не заперечує відповідач, що існуючі споруди, розташовані на спірній земельній ділянці були ним знесені з метою їх реконструкції та розпочато будівництво на площі більшій, ніж передбачено умовами договору оренди земельної ділянки ( під забудовою - 0,0683 га). Посилаючись в своїх запереченнях на ті обставини, що здійснення будівництва на спірній земельній ділянці ним погоджено з орендодавцем у відповідності до п.30 Договору, відповідач , як на доказ такого погодження посилається на рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.04.2006 року № 567, яким було надано дозвіл ТзОВ "Кіносвіт" на проектування реконструкції нежилих приміщень 1-го поверху будинків на АДРЕСА_1 під торговельно-розважальний центр.

Проте, такі доводи відповідача не обґрунтовані і не заслуговують на увагу суду.

Як вбачається з умов Договору оренди землі від 30.03.2006 року, Орендодавцем земельної ділянки є Львівська міська рада, а орендарем виступає ТзОВ "Кіносвіт".

Згідно п. 30 Договору оренди землі, Орендар земельної ділянки має право здійснювати в установленому законом порядку за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження.

Проте, жодних доказів погодження Львівською міською радою здійснення будівельних робіт на орендованій земельній ділянці відповідачем не надано.

Рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 07.04.2006 року № 567, яким було надано дозвіл ТзОВ "Кіносвіт" на проектування реконструкції нежилих приміщень 1-го поверху будинків на АДРЕСА_1 під торговельно-розважальний центр не є належним і допустимим доказом у даній справі, оскільки Виконавчий комітет Львівської міської ради є окремою юридичною особою і не є ані стороною Договору оренди земельної ділянки, ані орендодавцем. Крім того, зазначеним рішенням Виконкому Львівської міської ради від 07.04.2006 року № 567 лише надано ТзОВ "Кіносвіт" дозвіл на проектування реконструкції нежитлових приміщень першого поверху будинків на АДРЕСА_1 під торговельно-розважальний центр, а не дозвіл на здійснення будівельних робіт на орендованій земельній ділянці. Доказів виділення йому земельної ділянки для здійснення будівництва, відповідач суду не надав.

Таким чином, всі доводи відповідача про дотримання ним порядку отримання дозволів на здійснення будівельних робіт не є предметом дослідження у даній справі, оскільки предметом спору є розірвання договору оренди земельної ділянки, виділеної відповідачу для обслуговування існуючих споруд, а не будівництва нових, в зв'язку з порушенням відповідачем умов договору оренди.

Як вже зазначалося раніше, підставою розірвання договору оренди земельної ділянки, виділеної відповідачу для обслуговування існуючих споруд, є порушення ним умов договору та здійснення будівельних робіт на орендованій земельній ділянці без належним чином погодження Орендодавцем - Львівською міською радою.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Львівська міська рада є органом місцевого самоврядування в Україні, що представляє територіальну громаду міста Львова та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування визначені Конституцією України та іншими законами України.

Згідно п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" включно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

З огляду на ті обставини, що відповідач порушує умови Договору щодо використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, Львівська міська рада звернулась з позовом 02.03.2015 р. про розірвання зазначеного договору та повернення земельної ділянки.

Відповідно до п.38 Договору оренди земельної ділянки, дія договору оренди земельної ділянки припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених Договором , та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п. 37 Договору оренди землі від 30.03.2006 року, дія договору припиняється у разі:

- Закінчення строку на який його було укладено;

- Придбання орендарем земельної ділянки у власність;

- Викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

- Ліквідації юридичної особи -орендаря.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. 8 Договору, Договір укладено на 10(десять) років до 16 березня 2016 р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

В матеріалах справи відсутні докази продовження (поновлення) дії договору оренди землі на новий строк, що підтверджує позивач в судовому засіданні і не спростовано представником відповідача. Таким чином, провадження в частині вимоги позивача про розірвання договіру оренди землі від 30.03.2006 року підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки термін дії даного договору до 16.03.2016 р., тобто дія договору закінчилась.

Згідно п.п.1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно ч. 2 ст. 80 ГПК України, У випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Судом роз'яснено сторонам наслідки ч. 2 ст. 80 ГПК України.

Як вже зазначалося раніше відповідно до п. п."а","б" ст. 143 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою примусове є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання Договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В обґрунтування своїх заперечень відповідач не подав належних та допустимих доказів здійснення будівельних робіт на орендованій земельній ділянці за письмовим погодженням Львівською міською радою та дотриманням порядку такого будівництва, атакож доказів повернення земельної ділянки загальною площею 0,1040 га (об'єкту оренди) за Договором оренди землі від 30.03.2006 р., в зв'язку із закінченням терміну його дії.

Пунктом 21 Договору оренди землі від 30.03.2006 року передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Орендодавець у разі погіршення корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов'язаних із зміною її стану має право на відшкодування збитків у розмірі, визначеному сторонами. Якщо сторонами не досягнуто згоди про розмір відшкодування збитків, спір розв'язується у судовому порядку.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Невиконання умов договору оренди землі прямо порушує інтереси та права позивача за часу його дії та неповернення об'єкту оренди в тому числі після закінчення терміну дії договору оренди землі.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, практики його застосування, матеріалів та обставин справи, суд прийшов до висновку, що позовна вимога в частині зобов'язання повернути Львівській міській раді земельну ділянку у АДРЕСА_1 загальною площею 0,1040 га., кадастровий номер НОМЕР_1 є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Судовий збір суд покладає на відповідача, так як спір виник з його вини і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача в сумі 1 218,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4-6, 32,33,43, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ч. 2 ст. 80, 82-85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Припинити провадження у справі №914/670/15 в частині розірвання Договіру оренди земельної ділянки від 30.03.2006 року, укладеного між Львівською міською радою (79000, м. Львів, пл. Ринок, 1, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кіносвіт" (79005, м. Львів, пр. Шевченка, 3, ), що зареєстрований у Львівській міській раді 30.03.2006 р. за № Г-252 у книзі записів реєстрації Договорів оренди землі Г-1.

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Кіносвіт" (79005, м. Львів, пр. Шевченка, 3, ) повернути Львівській міській раді (79000, м. Львів, площа Ринок, 1, ) земельну ділянку у м. Львові на АДРЕСА_1 загальною площею 0,1040 га., кадастровий номер НОМЕР_1.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кіносвіт" (79005, м. Львів, пр. Шевченка, 3, ) на користь Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл.. Ринок, 1, ) - 1 218,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

4. Накази видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.03.2016 р.

Головуючийcуддя Долінська О.З.

Суддя Синчук М.М.

Суддя Галамай О.З.