ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" березня 2016 р. Справа № 922/4355/14

Вх. номер 4355/14

Суддя господарського суду Бринцев О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

за участю представників:

стягувача - не з"явився;

боржника (заявника) - ОСОБА_1, довіреність № 24 від 30.12.2011 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" про розстрочення виконання рішення б/н від 12.03.2016 р. (вх. № 8621 від 15.03.2016 р.) у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", м. Київ;

до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" с. Подвірки;

про стягнення 7.738.925,грн.

ВСТАНОВИВ:

15.03.2016 р. боржник звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення б/н від 12.03.2016 р. (вх. № 8621 від 15.03.2016 р.), в якій просить розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 20.11.2014 р. у справі № 922/4355/14 частинами відповідно до графіку, що додається до заяви, яку ухвалою суду від 15.03.2016 р. було призначено до розгляду у судовому засіданні 24.03.2016 р.

Представник стягувача у судове засідання не з"явився, витребувані ухвалою суду докази не надав, причини неявки у судове засідання не повідомив.

Представник боржника у судовому засіданні заяву про розстрочення виконання рішення б/н від 12.03.2016 р. (вх. № 8621 від 15.03.2016 р.) підтримав у повному обсязі та просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 20.11.2014 р. у справі № 922/4355/14 частинами відповідно до графіку, що надано разом із заявою.

Крім того, представник боржника звернувся до суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи доказів наданих за супровідним листом б/н від 18.03.2016 р. (вх. № 9099 від 18.03.2016 р.) та б/н від 24.03.2016 р. (вх. № 9848 від 24.03.2016 р.).

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява боржника, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника боржника, всебічно та повно дослідивши надані документи, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.11.2014 року (т. І а. с. 163-171, залишеним без змін постановою ХАГС від 04.02.2015 р., т. І а. с. 226-233 та постановою ВГСУ від 24.03.2015 р., т. ІІ а. с. 25-32) частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" та стягнуто з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" втрати від інфляційних процесів за весь час прострочення, що складають 3016483,55 грн., три відсотки річних у розмірі 724264,86 грн. та 35324,53 грн. судового збору, а в позові про стягнення 1147,00 грн. основного боргу, 3347976,20 грн. пені, 293310,68 грн. процентів та 355743,68 грн. інфляційних втрат - відмовлено.

19.02.2016 р. на виконання даного рішення було видано відповідний наказ (т. І а. с. 237).

15.03.2016 р. боржник звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення б/н від 12.03.2016 р. (вх. № 8621 від 15.03.2016 р.), в якій просить розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 20.11.2014 р. у справі № 922/4355/14 (т. ІІ а. с. 36-42, графік розстрочки у справі № 922/4355/14, т. ІІ а. с. 43), відповідно до запропонованого графіку, який фактично містить вимогу і про відстрочення виконання рішення суду і розстрочку його виконання: починаючи з січня 2017 року, сплачувати заборгованість у розмірі 3.776.072,94 грн. рівними частинами у розмірі 60.904,40 грн. до лютого 2022 року, включно.

В обгрунтування заяви боржник вказує на те, що примусове виконання рішення у цій справі ускладнюється низкою обставин, однією з яких є стан розрахунків на ринку теплопостачання м. Харкова, кошти за продану теплову енергію з якого для боржника є основним джерелом покриття вартості паливної складової та здійснення розрахунків за природний газ зі стягувачем.

Для виробництва теплової енергії ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» використовує природний газ по всіх категоріях споживачів (населення, бюджетні установи та організації, інші споживачі та релігійні організації), в тому числі за договором №13/3039-ТЕ-32 від 28.12.2012 р., виключно з ресурсу ПАТ «НАК «Нафтогаз України», а транспортування теплової енергії магістральними, розподільчими мережами та її продаж кінцевому споживачу здійснює КП «Харківські теплові мережі».

КП «Харківські теплові мережі» не виконує належним чином свої зобов'язання перед боржником, внаслідок чого утворилася значна сума заборгованості, на підтвердження існування якої заявник надає баланс за 2015 р., бухгалтерські довідки та акти звірки взаємних розрахунків.

Вказує на вжиття заходів примусового стягнення заборгованості та обгрунтовує рішеннями у справах №922/1785/15, №922/1786/15, №922/2231/14, №922/2493/14, №922/2492/14 ту обставину, що суди, як правило, зменшують розміри відповідальності (пені) враховуючи особливий статус КП «Харківські теплові мережі» з точки зору теплопостачання м. Харкова та наявність заборгованості населення за послуги з теплопостачання.

Вважає, що вжиття заходів до примусового виконання рішення створює небезпеку припинення його господарської діяльності з вироблення теплової енергії, неможливість забезпечення планових обсягів закупівлі теплової енергії згідно листа КП «Харківські теплові мережі» №22-1061 від 31.03.2015 р. та залишення населення значної частині м. Харкова, інших категорій споживачів без опалення та підігріву води (т. ІІ а. с. 126).

Також боржник звертає увагу на існуючий порядок та стан розрахунків в оптовому ринку електричної енергії з боку ДП Енергоринок, оскільки в умовах дії ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику», розпорядження Кабінету Міністрів України «Про порядок розрахунків за спожитий природний газ виробниками електричної енергії, які використовують природний газ для її виробництва» №670-р від 20.05.2015 р. він недоотримує в повному обсязі вартість проданої електричної енергії, паливна складова якої у розмірі 85% є джерелом здійснення розрахунків за природний газ, що призводить до нарахування ПАТ «НАК «Нафтогаз України» штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат.

Затверджений постановою НКРЕКП №3079 від 24.12.2015 р. для боржника тариф на відпуск та виробництво електричної енергії не враховує витрат зі сплати штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат (т. ІІ а. с. 122-123, додаток т. ІІ а. с. 124).

Заявник вказує та обгрунтовує судовими рішеннями у справах №42/275, №42/162, №5011-34/13300-2012 неможливість примусового стягнення заборгованості за продану електричну енергію та застосування санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань до ДП «Енергоринок» в силу приписів ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику», положень договорів №335/420/01-ЕР від 16.09.1998 р., №1467/01-237 від 15.04.2003 р. (т. ІІ а. с. 51-114), на підставі яких він здійснює продаж електричної енергії в оптовий ринок.

Водночас боржник у своїй заяві наголошує, що вжиття заходів до примусового виконання рішення створює небезпеку припинення його господарської діяльності з вироблення електричної енергії, неможливості додержання прогнозних обсягів виробітку електроенергії у 2016 р. відповідно до листа Міністерство енергетики та вугільної промисловості України №32-вих/2430-15 від 09.12.2015 р. (т. ІІІ а. с. 3), розбалансування виробництва та споживання електричної енергії в Обєднаній енергосистемі України.

Внаслідок дії розпорядження Кабінету Міністрів України №670-р від 20.05.2015 р. кошти, які надходять з оптового ринку електричної енергії, спрямовуються стягувачу як погашення заборгованості попередніх періодів, що призводить до утворення заборгованості за поточне споживання газу перед незалежним постачальником ТОВ «Укрістгаз» (більше 98 478 679,85 грн.) та створює передумови для припинення поставок палива.

Зазначає, що з необхідних 288 530,0 тис. грн. в редакції інвестиційної програми, затвердженої рішенням правління товариства №18 від 02.09.2015 р., постановою НКРЕКП від 24.12.2015 р. №307 затверджено інвестиційну програму боржника на 2016 р. лише у сумі 103 201,0 тис. грн (без ПДВ) та джерела її фінансування у тарифі на відпуск електричної енергії 49 845,40 тис. грн., у тарифах на виробництво теплової енергії 53 355,60 тис. грн., що при примусовому виконанні рішення створює небезпеку скорочення обсягів ремонтної кампанії та загрозу працездатності і надійності функціонування енергогенеруючого до допоміжного обладнання.

Боржником повністю погашено основну заборгованість за природний газ по договору №13/3039-ТЕ-32 від 28.12.2012 р. до прийняття рішення від 20.11.2014 р.

В економіці держави наявні тенденції до зменшення інфляційних процесів в порівнянні з періодом 2014-2015 р.р., що зокрема підтверджується відомостями розробленого Кабінетом Міністрів України «Прогнозу економічного і соціального розвитку України на 2016-2019 р.р.» та «Інфляційного звіту» Національного банку України за січень 2016 р. (т. ІІІ а. с. 4, 5).

Вважає, що подальше провадження у справі про банкрутство №Б-23/75-02, порушеній ухвалою господарського суду Харківської області від 16.12.2002 р., в порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до внесення змін Законом України від 22.12.2011 р. №4212-VI), та її перехід в процедури санації або ліквідації внаслідок фактичного припинення господарської діяльності боржника заходами примусового виконання не сприятиме належному виконанню рішення у справі та не відповідатиме інтересам не тільки заявника, але й стягувача.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав заяви боржника, суд виходить з наступного.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим кодексом та Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Разом з тим, в п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

В силу статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В контексті наведеного, при вирішенні заяви боржника про розстрочення виконання рішення б/н від 12.03.2016 р., яка фактично є заявою про одночасне надання відстрочки виконання рішення суду та його розстрочку, та враховуючи що обставини, які склалися у відповідача, є винятковими у розумінні ч.1 ст. 121 ГПК України, суд виходить з необхідності дотримання балансу інтересів сторін та вважає за необхідне врахувати матеріальні інтереси стягувача, його фінансовий стан, у звязку з чим дана заява підлягає задоволенню частково, а саме суд вважає за можливе розстрочити виконання судового рішення від 02.11.2014 р. у справі №922/4355/14 шляхом сплати суми боргу (3.776.072,94 грн.) рівними частинами (по 107.887,80 грн.) щомісячно, починаючи з квітня 2016 року до 01.03.2019 р.; в решті заяви боржника суд відмовляє.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 86, 121 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" про розстрочення виконання рішення б/н від 12.03.2016 р. (вх. № 8621 від 15.03.2016 р.) задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання судового рішення від 02.11.2014 р. у справі №922/4355/14 шляхом сплати суми боргу (3.776.072,94 грн.) рівними частинами (по 107.887,80 грн.) щомісячно, починаючи з квітня 2016 року до 01.03.2019 р.

3. В решті заяви відмовити.

Суддя Бринцев О.В.

Повний текст ухвали підписано 28.03.2016 р.

/Справа № 922/6050/15/