ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

30.03.2016р. Справа № 5006/17/13/2012

за скаргою від 19.02.2016р. №1-14/301 Державного підприємства Дзержинськвугілля,

м.Дзержинськ

на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання судового наказу по справі №5006/17/13/2012

за позовом Державного підприємства Регіональні електричні мережі, Київська область,

м.Вишгород в особі Донецької філії, м.Димитрів

до відповідача Державного підприємства Дзержинськвугілля, м.Дзержинськ

про стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію у сумі 66959952,94 грн., заборгованості за реактивну електроенергію у сумі 103197,87 грн., пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань в сумі 3300299,73 грн., 3% річних у розмірі 637540,25 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 397428,27 грн., а разом 71398419,06 грн.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1-по дов., ОСОБА_2-по дов.

від ДВС: ОСОБА_3 - по дов.

В засіданні суду брали участь:

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.07.2012р. у справі №5006/17/13/2012 позовні вимоги Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м.Вишгород, Вишгородський район Київської області в особі Донецької філії ДП Регіональні електричні мережі, м.Донецьк до Державного підприємства Дзержинськвугілля, Донецька область, м.Дзержинськ про стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію у сумі 66959952,94грн., заборгованості за реактивну електроенергію у сумі 103197,87грн., пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань в сумі 3300299,73грн., 3 % річних у розмірі 637540,25грн., інфляційних нарахувань у розмірі 397428,27грн., а разом 71398419,06грн. задоволені частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 66959952,94грн. заборгованості за активну електроенергію, 103197,87грн. заборгованості за реактивну електроенергію, 1650149,87грн. пені, 636763,70грн. 3% річних, 397428,26грн. інфляційних нарахувань, 64380грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог вказаним судовим рішенням відмовлено.

06.08.2012р. господарським судом Донецької області видано відповідні накази про примусове виконання рішення суду від 26.07.2012р. у справі №5006/17/13/2012.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.02.2016р. справа №5006/17/13/2012 була частково відновлена.

25.02.2016р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга від 19.02.2016р. №1-14/301 Державного підприємства Дзержинськвугілля, м.Дзержинськ на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання судового наказу по справі №5006/17/13/2012.

Зокрема, згідно резолютивної частини скарги від 19.02.2016р. №1-14/301 Державним підприємством Дзержинськвугілля, м.Дзержинськ заявлені вимоги про визнання постанови про арешт коштів боржника від 14.01.2016р. №33925477 недійсною, а дій державного виконавця незаконними; зняття арешту з коштів боржника на всіх рахунках в банківських установах, який накладений згідно з постановою про арешт коштів боржника від 14.01.2016р. №33925477.

В судовому засіданні 15.03.2016р., 30.03.2016р. представники Державного підприємства Дзержинськвугілля, м.Дзержинськ вимоги, викладені у скарзі, підтримали.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в засіданні суду 30.03.2016р. проти скарги заперечував, посилаючись на повну відповідність своїх дій з винесення оскаржуваної постанови вимогам закону.

Державне підприємство Регіональні електричні мережі, м.Вишгород, Вишгородський район Київської області в особі Донецької філії ДП Регіональні електричні мережі, м.Донецьк в судові засідання не зявилося, будь-яких пояснень по суті скарги не надало.

Розглянувши скаргу від 19.02.2016р. №1-14/301 Державного підприємства Дзержинськвугілля, м.Дзержинськ, заслухавши пояснення відповідача та ДВС, господарський суд встановив:

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписом ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України Про виконавче провадження.

При цьому, за змістом ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Як встановлено, 06.08.2012р. господарським судом Донецької області видано відповідні накази про примусове виконання рішення суду від 26.07.2012р. у справі №5006/17/13/2012.

Згідно ст.ст.1, 2 Закону України Про виконавче провадження та ст.115 Господарського процесуального кодексу України виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

На підставі ст.25 Закону України Про виконавче провадження та з урахуванням приписів наведених норм, на державного виконавця покладено обовязок прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

17.08.2012р. відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Донецької області по справі №5006/17/13/2012, виданого 06.08.2012р.

14.01.2016р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти та інші цінності, які належать Державному підприємству «Дзержинськвугілля», у межах суми 66959952,94 грн., що знаходяться на всіх рахунках і вкладах чи на зберіганні в банківських установах: ПАТ КБ «ТК Кредит», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», філія Донецьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», окрім рахунків захищених відповідно до Бюджетного кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованнями» та інших рахунків, захищених відповідно до закону.

Крім цього, 14.01.2016р. державним виконавцем також було винесено постанови про розшук майна боржника, про зупинення виконавчого провадження з виконання судового рішення по справі №5006/17/13/2012.

Виходячи зі змісту скарги від 19.02.2016р. №1-14/301, Державне підприємство Дзержинськвугілля, м.Дзержинськ стверджує про неправомірність постанови від 14.01.2016р. про арешт коштів боржника, оскільки фактичний арешт коштів боржника був здійснений банківськими установами не в день винесення відповідної постанови, а після її отримання у відповідності з вимогами Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

Таким чином, за думкою Державного підприємства Дзержинськвугілля, м.Дзержинськ, арешт на рахунки ДП «Дзержинськвугілля» було накладено після винесення постанови про зупинення виконавчого провадження, що порушує вимоги ч.4 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» в частині заборони проведення виконавчих дій протягом строку, на який виконавче провадження зупинено.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Звернення стягнення на майно боржника згідно із ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

За висновками суду, всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України заявником доказів невідповідності оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника вимогам закону до матеріалів справи не надано.

При цьому, відповідачем також жодним чином не доведено відповідними доказами факту винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови після ухвалення постанови про зупинення виконавчого провадження.

Одночасно, час фактичного прийняття до виконання постанови про арешт коштів боржника банківськими установами жодним чином не впливає на законність такої постанови.

Тобто, виконавчою дією, яка була вчинена ДВС, є саме винесення постанови про арешт коштів боржника, а не процес її подальшого направлення для виконання до банків. Така виконавча дія відбулася в день винесення постанови 14.01.2016р., не пізніше вчинення іншої виконавчої дії зупинення виконавчого провадження.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Тобто, законом передбачено направлення даної постанови не в день її винесення, а на наступний, що унеможливлює виконання такої постанови в день її винесення.

Будь-яких інших доказів неправомірності постанови про арешт коштів боржника від 14.01.2016р. скаржником не вказано, судом не встановлено.

Суд також приймає до уваги ті обставини, що ані Господарський процесуальний кодекс України, ані Закон України „Про виконавче провадження не надає повноважень відповідному суду вчиняти певні дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження (зокрема, замість державного виконавця відкривати або закінчувати виконавче провадження, знімати арешт тощо).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, скарга від 19.02.2016р. №1-14/301 Державного підприємства Дзержинськвугілля, м.Дзержинськ на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання судового наказу по справі №5006/17/13/2012 підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги від 19.02.2016р. №1-14/301 Державного підприємства Дзержинськвугілля, м.Дзержинськ на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання судового наказу по справі №5006/17/13/2012.

Суддя Г.В. Левшина