ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2016 р.Справа № 923/70/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.,

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Будному О.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 23.03.2016р.:

від позивача: не зявились;

від відповідача: не зявились;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт

на рішення господарського суду Херсонської області

від 16 лютого 2016 року

по справі № 923/70/16

за позовом: Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт

до відповідача: Державного підприємства Скадовський морський торговельний порт

про стягнення 85541,11 грн. пені

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 23.03.2016р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 16.02.2016р. у справі №923/70/16 (суддя Закурін М.К.) відмовлено в задоволенні позову Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт до Державного підприємства Скадовський морський торговельний порт про стягнення 85541,11 грн. пені з посилання на те, що додатковою угодою №1 від 01.07.2015 до договору позики № 106 Р від 01.09.2014 змінено строки виконання зобовязання з повернення позики, а тому з моменту таких змін та до початку відліку строку виконання зобовязання за додатковою угодою № 1 відповідальність за їх невиконання теж, фактично, змінена, отже, нарахування позивачем пені за період з 31.01.2015р. по 30.06.2015р. є неправомірним, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Державне підприємство Херсонський морський торговельний порт, в якій позивач просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, мотивуючи це тим, що судом першої інстанції не були досліджені і зясовані всі обставини, що мають істотне значення для справи, а висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

21.03.2016р. від Державного підприємства Скадовський морський торговельний порт до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представники сторін у судове засідання 23.03.2016р. не зявились, про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 10.03.2016р.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що рішення першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2014р. між Державним підприємством Херсонський морський торговельний порт (позикодавець, позивач) та Державним підприємством Скадовський морський торговельний порт (позичальник, відповідач) укладено договір позики № 106 Р, за п. 1.1 якого позикодавець передає позичальнику 500000,00 грн., а позичальник зобовязується повернути вказану суму позики до 30.04.2015р.

Відповідно до п. 4.1 договору, позичальник зобовязується повернути суму позики позикодавцю в строки, передбачені погодженим графіком погашення: до 30.01.2015р. 125000 грн., до 27.02.2015р. 125000 грн., до 27.03.2015р. 125000 грн., до 30.04.2015р. 125000 грн.

За положеннями п. 7.4 договору, у випадку порушення строків повернення отриманої позики, позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочки платежів від суми простроченого платежу.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу обумовлену позику, перерахувавши 500000 грн. платіжними дорученнями № 9134 від 09.09.2014р. на суму 250000 грн. та № 9278 від 16.09.2015р. на суму 250000 грн.

Проте, відповідач в обумовлений строк позику не повернув.

В подальшому між сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 01.07.2015р. до вказаного договору позики № 106 Р, за умовами якої внесено зміни до пунктів 1.1., 3.1. та 4.1. договору. Зокрема, фактично, сторонами змінено строк надання позики та встановлено, що вона підлягає поверненню за графіком: до 29.01.2016р. 125000 грн., до 26.02.2016р. 125000 грн., до 30.03.2016р. 125000 грн., до 29.04.2016р. 125000 грн.

Як стверджує позивач, позичальник не виконав зобовязання по поверненню грошових коштів у сумі 500000,00 грн., що є підставою для нарахування позичальнику пені відповідно до п. 7.4 договору на вказану суму.

Зазначені вище обставини стали підставою звернення Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт до господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства Скадовський морський торговельний порт 85541,11 грн. пені, нарахованої у звязку з невиконанням зобовязань по поверненню наданої позики в розмірі 500000 грн. за договором № 106 Р від 01.09.2014р. за період з 31.01.2015р. по 30.06.2015р.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За положеннями ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 01.07.2015р. до вказаного договору позики № 106 Р, за умовами якої внесено зміни до пунктів 1.1., 3.1. та 4.1. договору, зокрема, фактично, сторонами змінено строк надання позики та встановлено, що вона підлягає поверненню за графіком: до 29.01.2016р. 125000 грн., до 26.02.2016р. 125000 грн., до 30.03.2016р. 125000 грн., до 29.04.2016р. 125000 грн.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України неустойкою є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Так, позивачем нарахована пеня: в розмірі 28499,99 грн. за період з 31.01.2015 по 30.06.2015 від суми заборгованості 125000 грн.; в розмірі 24986,63 грн. за період з 28.02.2015 по 30.06.2015 від суми заборгованості 125000 грн.; в розмірі 19520,55 грн. за період з 28.03.2015 по 30.06.2015 від суми заборгованості 125000 грн.; в розмірі 12534,25 грн. за період з 01.05.2015 по 30.06.2015 від суми заборгованості 125000 грн.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що пеня нарахована за період з наступного дня, коли відповідач повинен був повернути першу частину наданої позики, та до дня підписання додаткової угоди, якою змінено строк повернення позики.

За приписами п.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Визначаючи строк виконання зобовязання щодо повернення суми позики та відповідно можливість нарахування пені у випадку такого невиконання, колегія суддів зазначає, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Таким чином, апеляційний господарський суд встановив, що зобовязання з повернення позики в період з 31.01.2015р. по 30.06.2015р. існувало, проте, воно було змінено на інший строк згідно з додатковою угодою, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статті 653 Цивільного кодексу України, за якими у разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо; такі зобовязання змінюються з моменту досягнення домовленості про зміну; сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи вищевикладені обставини та те, що за додатковою угодою № 1 змінено строки виконання зобовязання з повернення позики, колегія суддів зазначає, що з моменту таких змін та до початку відліку строку виконання зобовязання за додатковою угодою № 1 відповідальність за їх невиконання також змінена.

Отже, апеляційний господарський суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що нарахування позивачем пені за період з 31.01.2015р. по 30.06.2015р. є неправомірним, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу Державного підприємства Херсонський морський торговельний порт слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 16.02.2016р. у справі №923/70/16 без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Херсонської області від 16.02.2016р. у справі №923/70/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 28.03.2016р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Головей В.М.