ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р. Справа № 925/96/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представник позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю,

представники відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - за довіреностями, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

до Приватного підприємства "СТАМАТ"

про стягнення 477 500 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 477 500 грн, зокрема 302 500 грн пені за несвоєчасну поставку кукурудзи 3 класу відповідно до договору поставки № КИВ148К-С від 17.10.2014 і специфікації № 1 від 31.10.2014 та сім процентів штрафу від загальної вартості непоставленої партії даного товару в сумі 175 000 грн.

У відзиві на позов (а.с. 69-74) відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у звязку з тим, що обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги не підтверджені належними та допустимим доказами, а суми санкцій, що стягуються не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Позивачем до матеріалів справи не надано жодного належного доказу щодо визначення істотних умов Договору. Згідно п. 3.2. Договору товар за даним Договором поставляється партіями протягом періоду, вказаного в специфікаціях до цього Договору, при цьому кількість, строк та місце поставки, ціна та загальна вартість Товару кожної партії, що поставляється згідного цього Договору, визначаються в специфікаціях до Договору, які підписуються сторонами щодо кожної партії Товару та є невід'ємними частинами (додатками) цього Договору (п. 3.3 Договору). Відповідач не мав об'єктивної можливості виконати свої зобов'язання за Договором у зв'язку з відсутністю прямих вказівок позивача, передбачених умовами Договору щодо кількості, строку, місця поставки і визначенню самого товару, оскільки предметом договору є поставка зерна українського походження врожаю 2014 року. Крім цього, умовами Договору не визначений строк виконання поставки, а доводи позивача в цій частині суперечать самим умовам Договору. Для визначення істотних умов зобов'язань між сторонами була підписана Угода № 374 від 25.08.2015, яка є додатковою угодою до договору, і відповідач виконав узгоджені істотні умови зобов'язань в строк та на умовах, що були зазначені у вказаній Угоді та Додатковій угоді до неї, тому підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій відсутні.

У судовому засіданні:

представник позивача підтримала позов з підстав, викладених у позовній заяві, заперечила проти доводів відповідача, просила повністю задовольнити позов;

представники відповідача, заперечуючи проти позову, посилалися на доводи і міркування, викладені у відзиві на позов та додаткових поясненнях, поданих в процесі розгляду спору, просили відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки підстави для нарахування штрафних санкцій відсутні.

У судовому засіданні 17 березня 2016 року оголошувалася перерва до 30 березня 2016 року відповідно до статті 77 ГПК України.

У судовому засіданні 30.03.2016 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду на підставі статті 85 ГПК України.

Розглянувши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представників сторін, суд встановив таке.

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (Покупець за договором, позивач у справі) та Приватне підприємство "СТАМАТ" (Постачальник за договором, відповідач у справі) уклали договір поставки № КИВ148К-С від 17 жовтня 2014 року, далі - Договір, згідно пункту 1.1. якого Постачальник зобовязався передати у власність Покупця зерно українського походження врожаю 2014 року, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити товар відповідно до умов даного Договору.

Відповідно до пунктів 3.2., 3.3. Договору встановлено, що Товар за даним Договором поставляється партіями протягом періоду, вказаного в специфікаціях до цього Договору. Кількість, строк та місце доставки, ціна та загальна вартість Товару для кожної партії, що поставляється згідно цього Договору, визначаються в специфікаціях до цього Договору, які підписуються Сторонами щодо кожної партії Товару та є невід'ємними частинами (додатками) цього Договору.

В пункті 4.1. Договору вказано, що Постачальник поставляє Товару на умовах ЕХW ФРАНКО-СКЛАД згідно Правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року, за винятком застережень, прямо передбачених даним Договором. Місце поставки кожної окремої партії Товару зазначається в специфікаціях до цього Договору, які є його невід'ємними частинами.

Відповідно до пункту 5.1. Договору оплата Товару, що поставляється за даним Договором, проводиться в національній валюті України шляхом 80% попередньої оплати від суми товару, вказаного у Специфікаціях. Кошти перераховуються на поточний рахунок Постачальника, реквізити якого вказані в п. 11 цього Договору.

Договором передбачена відповідальність за невиконання його умов, зокрема: пунктом 8.4. визначено, що у випадку не поставки або несвоєчасної поставки Товару згідно умов даного Договору, Постачальник сплачує Покупцеві на вимогу останнього пеню у розмірі 0,1% загальної вартості непоставленої партії Товару за кожен день прострочення; та в пункті 8.5. Договору сторони погодили, що у випадку прострочення зобов'язання по поставці Товару визначеного специфікацією більш як на 30 календарних днів, Покупець частково або в повному обсязі відмовитися від Договору і вимагати від Постачальника повернення оплачених коштів по даному Договору (у випадку їх здійснення). В цьому випадку Постачальник зобовязаний протягом 3 банківських днів, з моменту отримання письмової та/або факсової вимоги Покупця про повернення коштів, повернути Покупцю всі оплачені кошти по даному Договору, а також сплатити Покупцю штраф в розмірі 7% від загальної вартості непоставленої вартості Товару.

За доводами позивача ПП "Стамат" надіслав на адресу ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" електронну копію специфікації № 1 від 31.10.2014 до Договору № КИВ148К-С. Згідно цієї специфікації відповідач взяв на себе зобов'язання поставити на адресу позивача 1 666,666 тонн кукурудзи 3 класу за ціною 1 500,00 грн/МТ (без ІІДВ) у строк до 30 червня 2015 року. Також відповідач виставив позивачу для оплати рахунок № 18 від 31 жовтня 2014 року на суму 2500000 грн. згідно договору № КИВ148К-С (а.с. 66). Вказаний рахунок позивач оплатив, перерахувавши на рахунок відповідача кошти в сумі 2500000 грн. по платіжному дорученню № 23804 від 03.11.2014.

Позивач вказує, що зазначена специфікація з підписом та печаткою ПП "Стамат" є офертою, а сплата коштів на суму 2 500 000 грн. є акцептом щодо поставки Товару відповідно до зазначеної Специфікації № 1 від 31.10.2014, яка є невід'ємною частиною Договору № КИВ148К-С від 17.10.2014.

У звязку з тим, що відповідач не виконав умови Договору, ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" надіслало на адресу ПП "СТАМАТ" лист-вимогу від 12.08.2015 № 130-2-12/4082, у якому вимагало від останнього негайно виконати зобовязання щодо поставки Товару згідно договору поставки № КИВ148К-С від 17.10.2014 на суму 2 500 000 грн.; у разі неможливості поставки товару вимагав повернути сплачену суму до 14.08.2015 та сплатити усі штрафні санкції, передбачені договором.

25 серпня 2015 року ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (як Кредитор) та ПП "Стамат" (як Боржник) уклали Угоду № 374 про порядок погашення заборгованості за договором № КИВ148К-С від 17.10.2014, в якій вказано таке.

1. Боржник має перед Кредитором невиконані зобовязання за договором поставки № КИВ148К-С від 17.10.2014 у розмірі 2 500 000 грн.

2. Боржник підтверджує реальність та розмір основної заборгованості договором поставки № КИВ148К-С від 17.10.2014 у розмірі 2 500 000 грн.

3. Строк виконання зобовязань, зазначеного у пункті 2 цієї Угоди, настав.

4. Сторони дійшли згоди, що всі умови договору поставки № КИВ148К-С від 17.10.2014 дійсні до повного виконання Сторонами своїх зобовязань.

5. Боржник з метою погашення заборгованості зобовязаний до 31.10.2015 поставити Кредитору кукурудзу 3-го класу у кількості 1000 тон на умовах СРТ-філія ПАТ "ДПЗКУ" "Пирятинський комбінат хлібопродуктів" за вартістю, що визначається згідно з закупівельними цінами ПАТ "ДПЗКУ" на момент поставки.

30 жовтня 2015 року ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (Кредитор) та ПП "Стамат" (Боржник) уклали Додаткову угоду № 1 до Угоди № 374 від 25.08.2015, якою сторони виклали в новій редакції пункт 5 Угоди № 374 та вказали місце поставки, кількість і вартість поставки кукурудзи 3-го класу.

Відповідно до складських квитанцій на зерно № 3196 та № 612 відповідач поставив відповідачу кукурудзу 3-го класу 30 жовтня 2015 року.

Оскільки відповідач виконав зобовязання за даним Договором з порушенням строків поставки товару, тому позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 302 500 грн. пені 175 000 грн. штрафу.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до часткового задоволення, з огляду на таке.

Зобов'язання сторін виникли на підставі Договору поставки № КИВ148К-С від 17.10.2014, який за своєю правовою природою відноситься до договорів поставки.

Загальні положення поставки врегульовані параграфом 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписом частини 6 статті 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України, статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписом статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Вказаний Договір підписаний сторонами, підписи яких скріплені печатками, дійсність Договору сторонами не оспорюється. Сторони домовились про загальні положення Договору поставки, передбачили можливість поставок Товару (зерна українського погодження врожаю 2014 року) окремими партіями та при цьому встановили, що істотні умови для кожної партії товару в рамках цього Договору повинні визначатися в специфікаціях до цього Договору, які підписуються Сторонами щодо кожної партії Товару.

Із матеріалів справи вбачається і відповідачем не спростовано, що позивачу було надіслано електронну копію специфікації № 1 від 31.10.2014 як додаток до Договору № КИВ148К-С від 17.10.2014, підписану та скріплену печаткою ПП "Стамат", в якій вказано про поставку кукурудзи 3 класу в кількості 1666,666 тонн на суму 2 500 000 грн. в період з 31 жовтня 2014 року по 30 червня 2015 року включно. Передбачено оплату товару шляхом 100% передоплати протягом 2 банківських днів з моменту виставлення рахунку Постачальником.

У справу позивачем подана копія специфікації, не підписаної зі сторони позивача. Однак суд погоджується з доводами позивача та вважає цю специфікацію належним доказом у справі, виходячи з того, що відповідач не спростував, що ця специфікація підписана зі сторони відповідача. Той факт, що вона не містить підпису позивача, не спростовує факт прийняття її позивачем та виконання обома сторонами. У Договорі вказано предмет поставки "зерно українського походження врожаю 2014 року", однак відповідач виставив позивачу рахунок № 18 від 31 жовтня 2014 року (тобто датою специфікації) на суму 2500000 грн. згідно договору № КИВ148К-С за кукурудзу, а позивач цей рахунок оплатив, перерахувавши на рахунок відповідача кошти в сумі 2500000 грн. по платіжному дорученню № 23804 від 03.11.2014 як передплату за кукурудзу 3 класу згідно Договору. Тобто пропозиція відповідача щодо умов поставки даної партії Товару була позивачем прийнята і сторонами виконувалася.

Як вказано у специфікації, відповідач зобовязаний був поставити позивачу кукурудзу 3 класу в період з 31 жовтня 2014 року по 30 червня 2015 року включно.

Однак відповідач у вказаний період кукурудзу 3 класу позивачу не поставив. Як вбачається, 25 серпня 2015 року сторони уклали Угоду № 374 про порядок погашення заборгованості за договором від 17.10.201 №КИВ148К-С, в якій відповідач підтвердив факт невиконання ним зобовязання за договором поставки № КИВ148К-С від 17.10.2014 у розмірі 2 500 000 грн., реальність та розмір основної заборгованості договором поставки № КИВ148К-С від 17.10.2014 у розмірі 2 500 000 грн.

Суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи представників відповідача про те, що вказана Угода є додатковою угодою до Договору, оскільки в ній про це не вказано та із змісту і тексту Угоди цього не вбачається. В ній сторони називаються уже як Кредитор (позивач) та Боржник (відповідач). В пункті 3 Угоди вказано, що строк виконання зобовязань настав. В пункті 4 Угоди сторони чітко вказали, що всі умови договору поставки № КИВ148К-С від 17.10.2014 дійсні до повного виконання Сторонами своїх зобовязань. Тобто із цієї Угоди вбачається, що вона була підписана сторонами після надіслання листа-вимоги позивача про виконання зобовязання за Договором з метою погашення заборгованості ПП "Стамат" перед ПАТ "ДПЗКУ".

Додатковою угодою № 1 від 30 жовтня 2015 року до Угоди № 374 від 25.08.2015 сторони виклали в новій редакції пункт 5 Угоди № 374 щодо місця поставки, кількості та вартості поставки кукурудзи 3-го класу і цим же днем оформлені складські квитанції на зерно № 3196 та № 612 щодо поставки відповідачем кукурудзи 3-го класу.

В дату підписання специфікації відповідачем був виставлений рахунок на оплату саме за кукурудзу і цей рахунок був оплачений позивачем. Відповідач перераховані позивачем кошти в сумі 2500000 грн. отримав, позивачу не повертав. Ціна зерна кукурудзи визначена в п. 5 Угоди - по закупівельних цінах позивача на момент поставки. Строк поставки встановлений в пункті 2 Специфікації. В угоді № 374 від 25.08.2015 відповідач підтвердив, що строк виконання зобовязання настав.

Таким чином, судом встановлено і відповідачем не спростовано факт допущення ним прострочення поставки позивачу кукурудзи 3-го класу, за яку йому було перераховано кошти в сумі 2500000 грн. ще 03.11.2014.

Доводи відповідача про те, що він не міг поставити кукурудзу у звязку з відсутністю умови про місце поставки, суд оцінює критично та зазначає таке.

В статті 532 ЦК України, яка визначає місце виконання зобовязання, вказано наступне:

Місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі.

Якщо місце виконання зобов'язання не встановлено у договорі, виконання провадиться:

1) за зобов'язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна;

2) за зобов'язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові;

3) за зобов'язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов'язання;

4) за грошовим зобов'язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов'язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов'язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов'язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов'язаних із зміною місця виконання;

5) за іншим зобов'язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

2. Зобов'язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Таким чином, закон дає можливість відповідачу вибирати найбільш сприятливий варіант для здійснення поставки позивачу кукурудзи 3 класу на суму перерахованих ним коштів. Однак відповідач не подав доказів звернення до позивача щодо визначення місця поставки зерна, відсутні докази того, що відповідач готовий був поставити зерно на суму отриманих ним коштів чи що він намагався його позивачу поставити.

Доводи представників відповідача про те, що Угодою № 374 визначено борг відповідача у грошовому виразі, не відповідає матеріалами справи та змісту цієї Угоди. У листі-вимозі від 12.08.2015 позивач вимагав від відповідача негайно виконати зобовязання щодо поставки товару згідно договору поставки №КИВ148К-С на суму 2500000 грн. і лише у разі неможливості поставки товару вимагав повернути сплачену суму коштів. Оскільки із матеріалів справи вбачається, що через 13 днів після цього листа-вимоги сторони уклали Угоду № 374 про порядок погашення заборгованості за Договором від 17.10.2014 №КИВ148К-С, тому суд приходить до висновку, що позивач не відмовився від Договору та від поставки відповідачем кукурудзи 3 класу.

Що стосується постанов Верховного суду України, на які посилалися представники відповідача, то викладені у них висновки не можуть застосовуватися у даній справі, оскільки описані у них обставини є відмінними від обставин даної справи, адже у даній справі в Угоді № 374 сторони чітко вказали про наявність простроченого зобовязання, строк виконання якого настав, та окремо підкреслили, що всі умови договору поставки дійсні до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

В статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Пунктом 8.5. Договору сторони погодили, що у випадку прострочення зобов'язання по поставці Товару визначеного специфікацією більш як на 30 календарних днів, Покупець може частково або в повному обсязі відмовитися від Договору і вимагати від Постачальника повернення оплачених коштів по даному Договору (у випадку їх здійснення). В цьому випадку Постачальник зобовязаний протягом 3 банківських днів, з моменту отримання письмової та/або факсової вимоги Покупця про повернення коштів, повернути Покупцю всі оплачені кошти по даному Договору, а також сплатити Покупцю штраф в розмірі 7% від загальної вартості непоставленої вартості Товару.

Виходячи із тексту цієї умови Договору, суд приходить до висновку, що обовязок сплатити позивачу штраф наступає у відповідача лише у випадку часткової або повної відмови позивача від Договору та вимоги від відповідача повернення оплачених коштів по даному Договору. Як вказано вище, судом встановлено і позивачем підтверджено, що він не відмовився від договору і не вимагав повернення коштів, а погодив із відповідачем умови поставки кукурудзи та прийняв від відповідача кукурудзу на перераховані ним кошти.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу є безпідставною, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Вимогу позивача про стягнення з відповідача 302 500 грн. пені, що передбачена пунктом 8.4. Договору, слід задовольнити, з огляду на таке.

Пунктом 8.4. Договору визначено, що у випадку не поставки або несвоєчасної поставки Товару згідно умов даного Договору, Постачальник сплачує Покупцеві на вимогу останнього пеню у розмірі 0,1% загальної вартості непоставленої партії Товару за кожен день прострочення.

Судом встановлено факт допущення прострочення відповідачем поставки позивачу кукурудзи 3-го класу, за яку йому було перераховано кошти в сумі 2500000 грн. Позивачем нараховано суму пені на розмір здійсненої передплати з 01 липня 2015 року по 29 жовтня 2015 року. Розрахунок пені виконаний вірно.

За таких обставин вимога про стягнення з відповідача 302 500 грн. пені підлягає задоволенню.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу, пропорційно розміру задоволених вимог, понесені останнім витрати на сплату судового збору в сумі 4 537 грн. 50 коп.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "СТАМАТ" (19751, Черкаська область, Золотоніський район, с. Матвіївка, вул. Шевченка, ідентифікаційний код 35550164) на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ідентифікаційний код 37243279) - 302 500 грн. (триста дві тисячі пятсот гривень) пені, 4 537 грн. 50 коп. (чотири тисячі пятсот тридцять сім гривень 50 копійок) судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 04.04.2016 (понеділок).

Суддя А.Д. Пащенко