ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2016 р. Справа № 914/2261/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Державного комунального підприємства Стебниктеплокомуненерго (надалі ДКП Стебниктеплокомуненерго), за вих.. № 244 від 25.12.2015р. (за вх. № ЛАГС 01-05/52/16 від 05.01.2016р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 09.12.2015р.

у справі № 914/2261/15

за позовом: публічного акціонерного товариства Львівобленерго (надалі ПАТЛьвівобленерго), м. Львів

до відповідача: ДКП Стебниктеплокомуненерго, м. Стебник, Львівська область

про стягнення 13806,88 грн. пені, 722,01 три відсотки річних, 33198,14 грн. інфляційних втрат

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 502-4571/2 від 25.12.2015р.)

від відповідача: ОСОБА_3 - представник (довіреність б/н від 08.01.2016р.)

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28 ГПК України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу та заяв про відвід суддів від учасників судового процесу не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 22.12.2015р. у справі № 914/2261/15 (суддя Крупник Р.В.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ДКП Стебниктеплокомуненерго на користь ПАТ Львівобленерго 13 806,88 грн. пені, 722,01 грн. 3% річних, 33 198,14 грн. інфляційних втрат та 1 827,00 грн. судового збору.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що сума заборгованості підтверджується матеріалами справи, в свою чергу належними та допустимими доказами відповідачем не спростована.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДКП Стебниктеплокомуненерго подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що 17.02.2015р. та 18.03.2015р. було підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету № 20/629 та №20/1010, згідно яких, позивач, як сторона такого рішення погодився на зміну порядку і строків взаєморозрахунків за придбану електричну енергію. Крім того, відповідач, заперечуючи щодо прострочення оплати, зазначає, що він не міг самостійно впливати на своєчасність розрахунків за електроенергію, зокрема, у звязку з підписанням спільних протокольних рішень, а тому вина підприємства у простроченні платежів відсутня.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 05.01.2016р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_4, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 11.01.2016р. поновлено строк подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 14.02.2016р.

У звязку з перебуванням судді Гнатюк Г.М. у відпустці, розпорядженням голови суду від 04.02.2016р. внесено зміни в склад колегії суддів по розгляду справи № 914/2261/15, замість судді Гнатюк Г.М. введено суддю Якімець Г.Г.

В судовому засіданні 04.02.2016р. оголошено перерву до 25.02.2016р., про що сторони були повідомленні під розписку.

В судовому засіданні 25.02.2016р. оголошено перерву до 17.03.2016р., про що сторони були повідомленні під розписку.

Позивач в судовому засіданні проти доводів, наведених в апеляційній скарзі, заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, оскаржуване рішення суду вважає законним та обґрунтованим, відтак просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. На підтвердження своїх заперечень долучив до матеріалів справи додаткові пояснення (зареєстровані в канцелярії суду за вх№ 01-04/2051/16 від 16.03.2016р.).

Відповідач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю, на підтвердження своїх доводів подав суду додаткові пояснення (зареєстровані в канцелярії суду за вх№ 01-04/2052/16 від 16.03.2016р.).

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

11.06.2008р. між ВАТ «Львівобленерго» (постачальник) та ДКП «Стебниктеплокомуненерго» (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №90339, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку № 9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (а.с. 21-26).

Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (п. 2.1. договору).

За умовами пункту 7.1 договору облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

Відповідно до п. 7.5 договору, на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка №9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії оформлюються такі документи: акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції).

Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається згідно з умовами договору за показами розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до додатку №9 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії (п. 8 додатку №2 до договору Порядок розрахунків.)

Поставка позивачем електроенергії відповідачу підтверджуються наявними в матеріалах справи актами про використану електричну енергію за період з грудня 2014р. по травень 2015р. включно та зокрема, не заперечується відповідачем (а.с. 45-51).

В пунктах 1-5 Порядку розрахунків додатку №2 до договору сторони погодили, що розрахунок споживача з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕ, згідно з договором про постачання електричної енергії. Розрахунковим періодом вважається період з 20 числа попереднього місяця до 19 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Величина коштів, яку має оплатити споживач за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, визначається постачальником електричної енергії як добуток обсягу електричної енергії, спожитої (переданої) між датами зняття показів засобів обліку, на тариф, який діяв на кінець розрахункового періоду. Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ. Плата за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності проводяться споживачем на зазначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. Плата за перетікання реактивної електричної енергії, за передачу (транспортування) електричної енергії, яка постачається постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом, плата за надання споживачу додаткових послуг, плата у рахунок відшкодування завданих збитків, сума пені, сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який зазначається у договорі (а.с. 27).

Відповідно до п. 6 Порядку розрахунків тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Як вбачається з матеріалів справи, рахунок за використану електричну енергію за січень 2015р. на суму 186 774,47 грн. (строк оплати до 27.01.2015р.) оплачено відповідачем 06.01.2015р. 12 451,24 грн., 27.01.2015р. 6 774,47 грн., 02.02.2015р. 3 800,00 грн., решта частини боргу 176 200,00 грн. оплачено згідно протокольного рішення 29.01.2015р.; рахунок за лютий 2015р. на суму 182 511,98 грн. (строк оплати до 20.02.2015р.) оплачено 3 800,00 грн. 02.02.2015р. Решта частини боргу за лютий 2015р., рахунок за березень 2015р. на суму 160 184,98 грн. (строк оплати до 27.03.2015р.), за квітень 2015р. на суму 79 580,23 грн. (строк оплати до 27.04.2015р.), за травень 2015р. на суму 2 752,27 грн. (строк оплати до 27.05.2015р.) оплачено 02.04.2015р. згідно протокольних рішень на суму 430 000,00 грн. оплачено згідно спільних протокольних рішень №20/629 від 17.02.2015р. та №20/1010 від 18.03.2015р. (а.с. 15-20, 78-95).

У звязку з тим, що поставлена електрична енергія була оплачена споживачем всупереч строку, встановленому в додатку №2 до договору, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ДКП Стебниктеплокомуненерго 13 806,88 грн. пені, 722,01 грн. 3% річних та 33 198,14 грн. інфляційних втрат.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

В ст.11 ЦК України зазначено, що, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Приписами ст. 275 ГК України унормовано, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

У п.5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р., встановлено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Приписами ч.ч. 6,7 ст. 276 ГК України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно п.п. 6.1, 6.11 Правил користування електричною енергією розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується самим відповідачем, що рахунки на оплату в строки, визначені п. 6 «Порядку розрахунків» ДКП «Стебниктеплокомуненерго» оплачені не були.

За приписами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідальність споживача за несвоєчасне внесення платежів за використану електроенергію передбачено пп. 4.2.1 п. 4.2 договору. За внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Згідно поданого розрахунку, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 13 806,88 грн. за період з 02.03.2015р. 19.04.2015р. (а.с. 12).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що оскільки відповідач порушив строк оплати наданих послуг, (мало місце прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання), то місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовну вимогу про стягнення з відповідача пені в сумі 13 806,88 грн.

Статтею ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого розрахунку, позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 722,01 грн. та інфляційні втрати в розмірі 33 198,14 грн. за період з 01.01.2015р. 19.04.2015р. (а.с. 13-14).

Суд першої інстанції у відповідності до ст. 55 ГПК України здійснив перерахунок правильності арифметичних нарахувань та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають стягненню з відповідача повністю в заявленому розмірі 722,01 грн. та 33 198,14 грн. відповідно.

Перевіривши нарахування 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів встановила, що такі нарахування відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним відносинам, що склалися між стронами.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 526 ЦК України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, беручи до уваги той факт, що поставлена відповідачу електроенергія у строк, визначений договором оплачена не була, апеляційна інстанція вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних та пені є обґрунтованими та такими, що підставно задоволені судом першої інстанції.

Щодо покликання скаржника спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету № 20/629 та №20/1010 від 17.02.2015р. та 18.03.2015р., згідно з якими, позивач, як сторона такого рішення погодився на зміну порядку і строків взаєморозрахунків за придбану електричну енергію, а відтак, на його думку, твердження позивача про прострочення відповідачем виконання зобовязань за договором є безпідставним, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 1, 7 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20, цей Порядок визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату електроенергії. Розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

З метою погашення боргу державою перед відповідачем по субсидіях, наданих ДКП Стебниктеплокомуненерго населенню на оплату електроенергії, 17.02.2015р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області, Департаментом фінансів Львівської ОДА, ПАТ Львівобленерго та ДП Енергоринок підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №20/629 на суму 11 792 000,00 грн. (а.с. 67).

Крім цього, 18.03.2015р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Львівській області, Департаментом фінансів Львівської ОДА, ПАТ Львівобленерго та ДП Енергоринок було також підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №20/1010 на суму 3 398 900,00 грн. (а.с. 68).

До кожного з вказаних протокольних рішень був доданий «Зведений реєстр погашення бюджетної заборгованості з пільг та субсидій населення перед підприємствами ЖКГ з одночасним погашенням їх заборгованості за спожиту електричну енергію перед ПАТ «Львівобленерго» в 2015 році згідно з механізмом постанови КМ України від 11.01.2005р. №20.

Зведений реєстр містить інформацію про розмір заборгованості бюджету перед конкретними підприємствами ЖКГ за пільги і субсидії, а також суми погашення заборгованості за енергетичну енергію.

З аналізу нормативних документів Постанови і Порядку та підписаних на їх виконання СПР і Зведених реєстрів вбачається, що ці документи визначають виключно механізм проходження бюджетних коштів між різними суб'єктами. Будь-яких інших правовідносин ці документи не регулюють, у тому числі не змінюють відносин держави і постачальників ресурсів з надання пільг і субсидій, постачальників ресурсів і енергопостачальників з постачання електричної енергії, енергопостачальників і ДП «Енергоринок» з оптового постачання електричної енергії тощо. Також, з огляду на положення ч. 4 ст. 4 ЦК України постанова Кабінету Міністрів не може змінювати встановлений п. 9 Договору та ст. 651 ЦК України порядок зміни або розірвання договору.

Отже, Постанова і Порядок лише визначають механізм проходження коштів державного бюджету. Метою встановлення цього механізму є недопущення нецільового використання бюджетних коштів (непроведення розрахунків однією з сторін), для чого учасники розрахунків зобов'язуються прийняти бюджетні кошти та зарахувати їх на виконання відповідних зобов'язань, після чого передати ці кошти цільовим призначенням наступному учаснику розрахунків.

Згідно з ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

В пункті 9 договору № 90339 від 11.06.2008р. сторони погодили, що усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін.

Як зазначалося вище, правовідносини між сторонами виникли саме на підставі договору про постачання електричної енергії № 90339 від 11.06.2008р., до якого у встановленому порядку не було внесено відповідних змін.

Як вбачається з матеріалів справи, в результаті підписання спільних протокольних рішень (в тому числі і часткових оплат), відповідач здійснив розрахунок за поставлену за договором електричну енергію в повному обсязі, однак як встановлено судом, з порушенням строків, визначених п. 6 додатку №2 до договору.

Отже, спільними протокольними рішеннями жодних змін до умов договору, зокрема, в частині строків оплати та відповідальності за прострочення, не вносилось, питання про його припинення чи заміну (новацію) не вирішувалось. Відповідач стороною-підписантом цих рішень не був. Тобто, протокольні рішення жодним чином не змінюють та не припинять зобов'язань сторін за договором, а лише свідчать про те, що відповідачу погоджене бюджетне фінансування оплати отриманої електричної енергії.

Крім того, спільні протокольні рішення не містять жодних вказівок про те, що розрахунок за електроенергію здійснюватиметься споживачем (ДКП Стебниктеплокомуненерго) після виділення субсидій чи субвенцій з державного бюджету та відповідно постачальник (ПАТ Львівобленерго) не проводитиме нарахування 3% річних, інфляційних та пені, а надання чи ненадання субвенцій з державного бюджету не може бути умовою виконання або невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 11.06.2015р. у справі № 911/5643/11, від 11.02.2016р. у справі № 922/4447/15, від 10.06.2010р. у справі № 35/401/09.

Не заслуговують на увагу покликання відповідача в апеляційній скарзі на постанови Верховного суду України від 25.03.2015р. у справах № 9124/1265/13 та № 917/2519/14 від 23.09.2015р. як на аналогічні, оскільки у вказаних справах між сторонами було укладено договори про організацію проведення сторонами взаєморозрахунків. Умовами цих договорів передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу.

Як зазначалося вище, у спірних правовідносинах жодних змін до договору не вносилося.

Відповідно до ч.3 ст. 43 ГПК України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеній нормі права, не подано доказів, які б спростували факти, наведені в позовній заяві, а доводи, зазначені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оспорюваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Львівської області від 09.12.2015р. у справі № 914/2261/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Мирутенко О.Л.

ОСОБА_1