ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"24" березня 2016 р. Справа № 06-5-62/513-7/058-12

Суддя Антонова В.М., перевіривши скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у справі

за позовом Комунального підприємства Керуюча дирекція Шевченківського району

до Закритого акціонерного товариства Інтеркомплектмонтажстрой

про стягнення 140 977,84 грн.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №133/вих від 29.01.2016);

від відповідача не зявилися;

від відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції не зявилися.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 11.10.2012 (суддя Антонова В.М.) у справі №06-5-62/513-7/058-12 позов задоволено частково. Стягнуто з Закритого акціонерного товариства Інтеркомплектмонтажстрой (08150, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Маяковського, б. 49, ) на користь Комунального підприємства Керуюча дирекція Шевченківського району (04050, м. Київ, вул. Білоруська, б. 1, ) 133 296 (сто тридцять три тисячі двісті девяносто шість) грн. 49 коп. боргу по орендним платежам, 4 422 (чотири тисячі чотириста двадцять дві) грн. 47 коп. пені, 3 255 (три тисячі двісті пятдесят пять) грн. 86 коп. 3% річних та 2 819 (дві тисячі вісімсот девятнадцять) грн. 56 коп. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

23.10.2012 був виданий наказ на виконання рішення господарського суду Київської області від 11.10.2012 у справі №06-5-62/513-7/058-12.

26.01.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», яке є правонаступником Комунального підприємства Керуюча дирекція Шевченківського району у звязку зі зміною найменування (Рішення Київської міської ради №270/270 від 09.10.2014 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва»), надійшла скарга №39 від 15.01.2016 (вх. №28/16) на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.01.2016 розгляд скарги призначено на 18.02.2016.

У судове засідання 18.02.2016 представники ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції та відповідача не з'явились, вимоги ухвали суду від 29.01.2016 не виконали.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.02.2016 розгляд скарги відкладено на 03.03.2016.

25.02.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача (скаржника) надійшов супровідний лист №56 від 25.02.2016 (вх. №4178/16) з документами для долучення до матеріалів справи.

У судове засідання 03.03.2016 представники ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції та відповідача повторно не з'явились, вимоги ухвали суду від 29.01.2016 не виконали.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.03.2016 розгляд скарги відкладено на 24.03.2016.

22.03.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від скаржника надійшов супровідний лист №61 від 15.03.2016 (вх. №6026/16 від 22.03.2016) з копіями матеріалів виконавчого провадження.

У судовому засіданні 24.03.2016 представник позивача підтримав скаргу повністю.

Представники відповідача та органу ДВС у судове засідання 24.03.2016 не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 124 Конституції та статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження.

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до місцевих органів державної податкової служби. Якщо судом було вжито заходів щодо забезпечення позову за заявою осіб, на користь яких ухвалено судове рішення, суд разом із виконавчим листом видає копію документів, що підтверджують виконання ухвали суду про забезпечення позову. У разі повного або часткового задоволення первісного і зустрічного позовів накази про стягнення грошових сум видаються окремо по кожному позову. Якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів, або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях, видаються накази із зазначенням тієї частини судового рішення, яка підлягає виконанню за даним наказом (ст. 116 ГПК України).

Приписами статті 1 Закону України „Про виконавче провадження (далі Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 25 Закону).

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (ч. 2 ст. 25 Закону).

Частиною першою ст. 31 Закону передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 32 Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ (ч. 1 ст. 40 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» обґрунтовуючи свою скаргу на бездіяльність ВДВС, зазначає, що державним виконавцем не проводяться дії направлені на примусове виконання наказу №06-5-62/513-7/058-12 від 23.10.2012, останні дії були проведені ще в 2013 році, багаточисельні запити скаржника щодо ходу виконавчого провадження, зі слів позивача, відділ державної виконавчої служби залишає без відповіді.

Ухвалами господарського суду Київської області від 29.01.2016, 18.02.2016 та 03.03.2016 у Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції витребовувались належним чином завірені матеріали виконавчого провадження ВП №35475756 та письмові пояснення на подану скаргу.

Однак, Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції вимоги зазначених ухвал не виконав, копії матеріалів виконавчого провадження та пояснення на подану скаргу не надав.

Відповідно до інформації про виконавче провадження №35475756, яка міститься на сайті Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, судом встановлено наступне.

Постановою відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження ВП № 35475756 від 03.12.2012 відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Київської області №06-5-62/513-7/058-12 від 23.10.2012 про стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 143 794,38 грн.

15.02.2013 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції винесено Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 14 379,43 грн та Постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

26.02.2013 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції винесено Постанову про арешт коштів боржника.

Таким чином, з наявних матеріалів, судом встановлено, що останні дії з примусового виконання наказу №06-5-62/513-7/058-12 від 23.10.2012 про стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 143 794,38 грн в рамках виконавчого провадження ВП №35475756 виконавцем було проведено 26.02.2013, а саме винесено постанову про арешт коштів боржника.

З огляду на викладене, судом встановлено, що відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції в порушення ст. 11, 27 Закону України «Про виконавче провадження», не вчиняє дії спрямовані на виконання боржником наказу №06-5-62/513-7/058-12 від 23.10.2012 в рамках виконавчого провадження №35475756.

Відтак, враховуючи те, що відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, в порушення вимог Закону України „Про виконавче провадження, не вчинено всіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області №06-5-62/513-7/058-12 від 23.10.2012 у справі №06-5-62/513-7/058-12, суд дійшов висновку, що скарга на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції підлягає задоволенню в частині визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції; визнання неправомірною бездіяльності відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції щодо виконання рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2012 у справі №06-5-62/513-7/058-12 та зобовязання відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції здійснити примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2012 у справі №06-5-62/513-7/058-12.

Однак, суд не може погодитись з вимогами скаржника в частині зобовязання відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції сплатити позивачу 143 794,38 грн з огляду на наступне.

Обовязок сплатити кошти у розмірі 143 794,38 грн покладено на відповідача у справі згідно рішення господарського суду Київської області від 11.10.2012, а саме на ЗАТ «Інтеркомплектмонтажстрок», а не на відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, зазначений орган здійснює лише завершальний етап виконання рішення, вживаючи при цьому міри згідно Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані, у разі незадоволення вимог під час добровільного виконання рішення, на виконання наказу суду в примусовому порядку.

Відповідно до п. 9.13 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських удів України» За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Відтак, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» №39 від 15.01.2016 (вх. №28/16 від 26.01.2016) на бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції щодо виконання рішення господарського суду Київської області від 11.10.2012 у справі №06-5-62/513-7/058-12, у межах виконавчого провадження №35475756.

3. Зобовязати відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції провести виконавчі дії з виконання наказу господарського суду Київської області від 23.10.2012 у справі №06-5-62/513-7/058-12 у строк, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

4. В іншій частині відмовити.

5. Копію ухвали надіслати відповідачу та Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 86).

Суддя В.М. Антонова