ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р.Справа № 916/38/16

За позовом: Державного підприємства „Підприємство Шепетівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№98)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Імексбанк

про включення в реєстр кредиторів банку та стягнення 6293,92грн.

Суддя Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №10/1054 від 01.02.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №281015/1 від 28.10.2015р.

В судовому засіданні 24.03.2016 р. приймали участь представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №281015/1 від 28.10.2015р.

Суть спору: про включення ДП „Підприємство Шепетівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№98) в реєстр кредиторів ПАТ „Імексбанк та стягнути кошти, які залишились на рахунку підприємства №3004 в сумі 5876,01грн. та рахунку №3001 в сумі 417,91грн.

Позивач на заявлених позовних вимогах наполягає, в їх обґрунтування зазначає, що відповідно до договору банківського рахунка №2 від 17.03.2014р., договору про випуск корпоративної картки та обслуговування поточного рахунка №2/1 від 29.07.2014р., укладених між сторонами спору, банком було відкрито позивачу рахунки, на яких після введення у банку тимчасової адміністрації та на початок відкриття ліквідаційної процедури залишились грошові кошти. В період з 29.05.2015р. по 30.06.2015р. банк приймав заяви кредиторів із вимогами до банку. Заява позивача про включення його кредиторських вимог до реєстру вимог кредиторів банку отримана відповідачем вчасно - 30.06.2015р., однак, задоволена з боку банку, що ліквідується, не була.

14.03.2016р. за вх.№6181/16 від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач проти позову заперечує, про що виклав у письмових запереченнях від 01.02.2016р. за вх.№2275/16, подав письмові пояснення від 10.02.2016р. за вх.№3207/16, де вказує, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №16 від 26.01.2015р. у ПАТ „Імексбанк запроваджено тимчасову адміністрацію, а рішенням №105 від 27.05.2015р. розпочато ліквідаційну процедуру банку. Таким чином, позивач мав можливість заявити свої грошові вимоги до банку у порядку та строки, визначені ч.5 ст.45 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, чого не зробив.

Клопотання позивача від 02.02.2016р. за вх.№2460/16 про долучення документів до матеріалів справи було судом задоволено.

Ухвалою суду від 16.02.2016р. згідно ч.3 ст.69 ГПК України, за клопотанням відповідача від 16.02.2106р. за вх.№2-828/16, строк розгляду справи було продовжено до 24.03.2016р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне:

17.03.2014р. між ПАТ „Імексбанк (банк) та ДП „Підприємство Шепетівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№98) (клієнт) було укладено договір банківського рахунка №2, за умовами якого банк відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунку у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ №492 від 12.11.2003р. (зі змінами та доповненнями), відкриває клієнту поточний рахунок (рахунки) у національній валюті №3004 та зобовязується приймати і зараховувати на відкритий рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування і видачі відповідних сум рахунку та проведення інших операцій за рахунком у межах, встановлених операційним часом банку, а саме: понеділок четвер з 9.00 до 13.00 та з 14.00 до 16.00, пятниця та передсвяткові дні з 9.00 до 13.00 та з 14.00 до 15.00 (п.1.1. договору). До договору банківського рахунка №2 від 17.03.2014р. сторонами підписано додаткову угоду №1 від 17.03.2014р.

29.07.2014р. між ПАТ „Імексбанк (банк) та ДП „Підприємство Шепетівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№98) (клієнт) укладено договір про випуск корпоративної картки та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів для юридичної особи, №2/1, згідно умов якого банк на підставі анкети клієнта на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів (ПР), з видачею корпоративної платіжної картки, документів, згідно з вимогами чинного законодавства України, відкриває та здійснює обслуговування ПР №3001 в гривнях, та видає його довіреним особам, які зазначені в заяві на виготовлення корпоративних БПК, платіжні картки зі строком дії два роки (п.1 договору).

Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №105 від 27.05.2015р. „Про початок процедури ліквідації АТ „Імексбанк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку розпочато процедуру ліквідації ПАТ „Імексбанк з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 27.05.2015р., призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ „Імексбанк ОСОБА_3 строком на 1 рік з 27.05.2015р. по 26.05.2016р.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №189 від 19.10.2015р. відкликано повноваження ОСОБА_3 та призначено уповноваженою особою Фонду ОСОБА_4

Листом №20/2893 від 30.04.2015р. позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування його в список кредиторів банку. Вказуючи про надсилання цієї заяви банку та вручення її останньому відділенням звязку 30.06.2015р. позивач подав опис вкладення у цінний лист від 08.05.2015р., квитанцію №55 від 08.05.2015р. та витяг з Інтернет-сторінки УДППЗ „Укрпошта, яка не засвідчена поштовою організацією.

Натомість відповідач подав конверт №437, в якому до нього надійшов лист №20/2893 від 30.04.2015р., а також лист Поштамт-Центру поштового звязку №1 Одеської дирекції УДППЗ „Укрпошта №086/12вих. від 03.02.2016р., який свідчить про те, що рекомендований лист №437, відправником якого є ДП „Підприємство Шепетівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№98), надійшов до 39 відділення звязку 13.05.2015р. та в цей же день вручений уповноваженому від ПАТ „Імексбанк на одержання пошти Саклакову.

Більш того, відповідач листом №103/1 від 02.06.2015р. повідомив відповідача про порядок заявлення вимог кредиторів до банку, що ліквідується.

Також, позивач на підтвердження звернення до банку із вимогою про включення його до реєстру вимог кредиторів банку надав лист №20/7509 від 24.11.2015р., доказів надсилання якого відповідачу позивачем не подано.

До справи позивачем подано заяву, яка не містить дати та номеру, про погашення його вимог на суму залишку на банківських рахунках, а також відсутні докази її надсилання або вручення відповідачу.

Листом №8539 від 25.11.2015р. ПАТ „Імексбанк повідомив підприємство про відсутність коштів на банківських рахунках останнього.

Як вбачається із повідомлення ПАТ „Імексбанк позивачем заява про грошові вимоги до банку у порядку та строки згідно ч.5 ст.45 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб не подавалась, у звязку з чим його вимоги до реєстру вимог кредиторів не внесені та є погашеними.

На підтвердження наявності на рахунках у ПАТ „Імексбанк грошових коштів, а саме: на рахунку №3004 в сумі 5876,01грн. та рахунку №3001 в сумі 417,91грн., позивач подав банківські виписки станом на 17.12.2015р., 29.12.2014р., 30.09.2014р., 10.09.2014р.

Подані відповідачем банківські виписки по рахунках позивача за період з 01.03.2014р. по 05.02.2016р. свідчать про визначення банком сум залишку як погашених на підставі п.8 ст.49 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні заявленого позивачем позову з врахуванням наступних положень чинного законодавства.

Згідно п.54) ч.1 ст.2 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб №4452-VI від 23.02.2012р. кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобовязань.

Положення ч.ч.1, 2 ст.45 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (в редакції станом на дату відкриття ліквідаційної процедури банку) передбачають, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий курєр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Згідно п.3 ч.2 ст.46 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (в редакції станом на дату відкриття ліквідаційної процедури банку) з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобовязань банку та зобовязання щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів) вважається таким, що настав.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (в редакції станом на дату відкриття ліквідаційної процедури банку) протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

Як то визначено ч.1 ст.49 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (в редакції станом на дату відкриття ліквідаційної процедури банку), уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (в редакції станом на дату відкриття ліквідаційної процедури банку) протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Частина 5 ст.49 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (в редакції станом на дату відкриття ліквідаційної процедури банку) передбачає, що протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Так, відповідно до ч.ч.5, 6 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом на дату відкриття ліквідаційної процедури банку) під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Відповідно до ч.6 ст.49 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.52 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобовязання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобовязань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, повязаних із консолідованим продажем активів Фондом; вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є повязаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є повязаними особами банку, платежі яких або платежі на імя яких заблоковано; вимоги інших вкладників, які не є повязаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є повязаними особами банку; інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є повязаними особами банку; вимоги за субординованим боргом. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Як свідчать наявні у справі докази, заяву позивача про внесення його грошових вимог до банку за вих.№20/2893 від 30.04.2015р. отримано відповідачем 13.05.2015р. від 39 поштового відділення звязку. Кредиторські вимоги до банку приймалися з 29.05.2015р. до 30.06.2015р., тобто, згідно ч.5 ст.45 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб протягом тридцятиденного строку від дати опублікування в газеті „Голос України 29.05.2015р. інформації про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію АТ „Імексбанк, призначення уповноваженої особи Фонду та порядку відшкодування коштів вкладникам банку. При цьому, позивачем не подано доказів заявлення у визначений строк вимог до банку, що ліквідується, отже, вимога про включення його кредиторських вимог до реєстру кредиторів не ґрунтується на законі.

Таким чином, так як у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація, процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах, то запровадження 27.05.2015р. у відношенні ПАТ "Імексбанк" процедури ліквідації, стягнення коштів з відповідача є неможливим у будь-який спосіб, аніж це передбачено Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, а отже стягненню з відповідача не підлягає заявлена грошова сума.

Враховуючи викладене, суд встановив, що вимоги позивача є неправомірними та необґрунтованими, у звязку з чим не підлягають задоволенню.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, та те, що позовні вимоги ДП „Підприємство Шепетівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№98) є недоведеними та необґрунтованими, суд відмовляє у їх задоволенні.

Згідно ст. 49 ГПК України сплачений позивачем за розгляд даного спору судовий збір в сумі 1378грн. відноситься за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, ст.ст.82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову ДП „Підприємство Шепетівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№98) повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 28 березня 2016 р.

Суддя І.А. Малярчук