РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016Справа №910/2055/16
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка"

до Аграрний фонд

про стягнення 110 005,68 грн.

Представники сторін:

від позивача: Марчук І.Ф. - представник за довіреністю № б/н від 14.03.2016 ;

від відповідача: Авраменко В.Д. - представник за довіреністю № 529 від 11.01.2016 .

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" до Аграрний фонд про стягнення 110 005,68 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.06.2013 товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" та Аграрним фондом укладено біржовий контракт аграрної біржі № 804 АБ/1211, за яким продавець зобов'язується передати у власність покупцю товар, вказаний в цьому контракті, покупець зобов'язується прийняти такий товар і сплатити за нього грошову суму, передбачену цим контрактом.

Відповідач не належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за біржовим контрактом аграрної біржі № 804 АБ/1211від 11.06.2013, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 110 005,68 грн.

У зв'язку з чим позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.02.2016 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 14.03.2016.

02.03.2016 до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі, на виконання вимог ухвали суду від 10.03.2016.

12.03.2016 до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 28.09.2015 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача визнав позовні вимоги в частині 91 671,15 грн. та заперечував проти позову в іншій частині, просив відмовити у задоволенні в тій частині.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

11.06.2013 товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" та Аграрним фондом укладено біржовий контракт аграрної біржі № 804 АБ/1211, за яким продавець зобов'язується передати у власність покупцю товар, вказаний в цьому контракті, покупець зобов'язується прийняти такий товар і сплатити за нього грошову суму, передбачену цим контрактом.

Відповідно до п. 1.2. контракту, предметом цього контракту є наступний товар: кукурудза 3 класу, ОДЦР - кукурудза, ДСТУ 4525:2006, урожаю 2012 р.

Кількість товару, що продається за цим контрактом, становить 839,055 тонн (п. 1.3.).

Згідно з п. 2 контракту, ціна цього контракту складається з ціни товару, що продається згідно цього контракту. Ціна однієї тонни (одиниці) товару: 1 292, 46 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 258,49 грн., загалом разом з ПДВ 1 550,95 грн. Загальна ціна товару, що продається згідно цього контракту встановл.ється сторонами: 1 084 443,62 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 216 888,73 грн. загалом разом з ПДВ 1 301 332,35 грн.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 названого кодексу).

Згідно п. 4.1 контракту, покупець повинен протягом 5 (п'яти) календарних днів, після укладання та реєстрації біржового контракту на Аграрній біржі, сплатити за товар до моменту його передання продавцем.

Відповідно до п. 4.2. контракту, покупець оплачує товар шляхом перерахування грошової суми, вказаної в п. 2.3. цього контракту на банківський рахунок Аграрного фонду за наступними реквізитами: Р/р 4099, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172.

Так, позивач здійснив оплату за кукурудзу в розмірі 2 598 478,97 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Відповідач зазначив, що частина з отриманих грошових коштів зарахована ним в рахунок оплати по інших контрактах на підставі відповідних листів позивача, а в рахунок оплати за товар, обумовлений сторонами у біржовому контракті аграрної біржі № 804 АБ/1211, згідно з даних бухгалтерського обліку Аграрного фонду зараховано 1 299 146,62 грн.

Пунктом 5.3 контракту встановлено, що сторони підтверджують передання та приймання товару шляхом складання акту приймання-передачі, кожен екземпляр якого повинен бути підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печаткою сторін.

Згідно з п. 6.1. договору, продавець зобов'язаний передати товар в кількості, вказаній в п. 1.3. цього контракту за виконуванням норм виправданих втрат (в тому числі природних втрат та убутку за рахунок поліпшення якості), а поруку - прийняти товар згідно умов цього контракту.

Покупець зобов'язаний оплатити товар згідно цього контракту.

На виконання умов біржового контракту аграрної біржі № 804АБ/1211 від 11.06.2013 11 липня 2013 року Аграрний фонд, ТОВ «Агратехніка», ФіліяПАТ «ДПЗКУ» «Старокостянтинівський елеватор» підписали акти, згідно яких продавець переоформив, а покупець прийняв на зберігання зерно кукурудзи 3-го класу 2012 врожаю в кількості - 181,333 тонн та 78,249 тонн. Приймання-передачі зерна підтверджується підписаними сторонами актами від 12.07.2013 в кількості 329,853тонн., від 19.07.2013 - в кількості 110,000 тонн, 24.07.2013 - 20,000 тонн, від 25.07.2013 - 48,692 тонн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідач не в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання в частині передачі товару в сумі 110 005,68 грн.

Суд не приймає доводи Аграрного фонду викладені у відзиві вих. № 4007/190 від 11.03.2016 стосовно того, що сума стягненню підлягає в розмірі 91 671,15 грн, оскільки сплатив суму податкових зобов'язань в розмірі 18 334,05 грн, що відображено в податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2013 року, оскільки в біржовому контракті аграрної біржі № 804 АБ/1211 від 11.06.2013 в статті 2 «Ціна контракту та ціна товару» зазначено загальну ціну товару, що продається разом із ПДВ.

Відповідно до абз. А ст. 187 Податкового кодексу Уркаїни, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що товар на суму 110 005,78 грн., яку позивач перерахував (з урахуванням ПДВ), відповідачем поставлений чи в майбутньому буде поставлений позивачеві.

Позивач направив відповідачу вимогу про сплату боргу в сумі 126 701,24 грн. вих. № 1-4/1746 від 24.11.2015.

Відповідач не виконав вимогу позивача.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в розмірі 110 005,68 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і частково визнаний відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Аграрного Фонду (01001, м. Київ, вул. Грінченка, будинок 1; ідентифікаційний код: 33642855) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" (43026, м. Луцьк, вул. Єршова, 11, ідентифікаційний код: 21750952) основний борг в розмірі 110 005 (сто десять тисяч п'ять) грн. 68 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 900 (одна тисяча дев'ятсот) грн. 52 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 28.03.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий