РІШЕННЯ

"21" березня 2016 р.Справа № 921/2/16-г/4

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

Розглянув справу

за позовом ОСОБА_1 районного споживчого товариства вул. Тернопільська, 1, смт. Гусятин, Тернопільська область, 48201

до відповідача ОСОБА_1 селищної ради вул. Пушкіна, 1, смт. Гусятин, Тернопільська область, 48201

про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради №308 від 22.11.2011 року.

За участю представників сторін:

позивача: заступник голови правління - ОСОБА_2 (довіреність №19 від 01.02.16 р.);

начальник юридичного відділу Споживспілки Тернопільської області - ОСОБА_3 (довіреність № 20 від 01.02.16 р.);

відповідача: член виконавчого комітету ОСОБА_4, доручення № 58 від 10.02.16 р.

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні представникам позивача процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України, розяснено.

ОСОБА_1 районне споживче товариство вул. Тернопільська, 1, смт. Гусятин, Тернопільська область, 48201 звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 селищної ради вул. Пушкіна, 1, смт. Гусятин, Тернопільська область, 48201 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради №308 від 22.11.2011 року.

Ухвалою господарського суду від 05 січня 2016 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 18.02.2016р.

До початку судового засідання через канцелярію суду відповідачем подано письмовий відзив на позов з додатками.

18.02.2016р. у судовому засіданні представником позивача оголошено короткий виклад обставин, що стали підставою для звернення із позовом до суду та позовні вимоги підтримано у повному обсязі.

На запитання суду, яким чином оспорюване рішення порушує права позивача, представник ОСОБА_1 районного споживчого товариства зазначила про те, що пунктом 2 даного рішення припинено користування позивачем земельними ділянками згідно додатку 1, який в свою чергу не містить чітких ознак і характеристик земельних ділянок, які вилучаються і відчуження землі у 2011 році не було, тому чим керувався відповідач при прийнятті спірного рішення не відомо.

Представник відповідача в даному судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у поданому відзиві на позов без номеру та без дати (вх.№5421 від 18.02.2016 року), посилаючись при цьому, зокрема, на те, що:

- із об'єктів нерухомого майна, які було розташовано на земельній ділянці площею 1,13 га, постійне користування якою посвідчено Державним актом серії ІІ-ТР №000282, частина будівель і споруд, що належали на праві власності ОСОБА_1 райспоживспілці, протягом 2005-2012 років були відчужені громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, а ОСОБА_1 селищною радою укладено відповідні договори купівлі-продажу земельних ділянок для їх обслуговування. Таким чином, станом на час розгляду спору у власності позивача перебуває лише один об'єкт нерухомого майна магазин "Техніка", для обслуговування якого згідно рішення ОСОБА_1 селищної ради від 28.11.1995р. надана у постійне користування земельна ділянка площею 470 м.кв.;

- водночас, нормами чинного законодавства не передбачено можливість часткової відмови від права постійного землекористування у відповідній частині земельної ділянки, на якій розміщено об'єкт нерухомого майна, право власності на яке перейшло іншій особі;

- крім того відповідач зазначає, що 15.11.2011р. комісією ОСОБА_1 селищної ради, за участі представника позивача, проведено інвентаризацію земельних ділянок , на яких розташовано майно ОСОБА_1 райСТ, за результатами якої складено акт та рекомендовано останньому виготовити правовстановлюючі документи на використання цих земельних ділянок. В подальшому рішенням №308 від 22.11.2011р. "Про затвердження результатів інвентаризації земельних ділянок, що використовуються ОСОБА_1 райСТ" припинено право постійного користування земельною ділянкою по вул. Тернопільська, 5 та рекомендовано позивачу виготовити землевпорядну документацію на земельну ділянку для подальшого укладення з ним договору оренди;

- у відповідь на неодноразові звернення позивача з клопотанням про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо земельної ділянки за адресою смт. Гусятин, вул. Тернопільська , 5 (лист №74 від 28.11.2011р., №8 від 16.03.2015р.,) ОСОБА_1 селищною радою зазначені клопотання було розглянуті, та винесено рішення від 17 січня 2012 року № 388, яким відмовлено у задоволенні клопотання з огляду невідповідність поданих матеріалів (подання правовстановлюючих документів на право власності на нерухоме майно, яке позивачем на дату звернення до селищної ради вже було відчужене), а рішенням від 4 червня 2015 року № 1652 відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення землевпорядної документації у звязку з невідповідністю адрес обєктів нерухомого майна та адреси земельної ділянки, що не позбавляє його права в подальшому після усунення зазначених недоліків звертатись до відповідача із відповідними клопотаннями про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою;

- окрім того, відповідач вказує, що майно, зазначене у ОСОБА_7 з Державного реєстру речових прав, як 3/100 частки складу матеріалів, в натурі (на місцевості) відсутнє, що підтверджується кадастровим планом, який поданий самим позивачем. Водночас, згідно інформації Відділу Держгеокадастру у ОСОБА_1 районі спірна земельна ділянка у користуванні (оренді) ОСОБА_1 районного споживчого товариства земельні ділянки за адресою селище Гусятин, вул.. Тернопільська, 5 не обліковуються. В даних Національної кадастрової системи (Державний земельний кадастр) земельна ділянка площею 1,13 га по вул. Тернопільська 5 (Тернопільська,3) не зареєстрована, що підтверджується листом №1905-99.9-52/2-16 від 19.01.2016р.

- з огляду на викладене, відповідач вважає оскаржувані рішення законними, прийнятими у встановленому порядку та в межах наданої йому чинним законодавством компетенції, які ґрунтуються на ст. ст. 12, 79-1,120 та п. "е" ст. 141 ЗК України, і такими, що прийняті внаслідок набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на цій земельній ділянці;

- також з врахуванням того, що оскаржуване рішення прийнято 22 листопада 2011р., вважає що строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, сплив.

03.03.2016р. у судовому засіданні представником ОСОБА_1 районного споживчого товариства подано письмові заперечення на відзив відповідача, у яких він зазначає наступне:

- твердження відповідача про пропуск строку позовної давності позивач вважає не обґрунтованим і не підтвердженим в установленому законом порядку, оскільки оскаржуване рішення на адресу ОСОБА_1 райСТ на направлялося, а тому позивач дізнався і ознайомився з ним тільки після його одержання у 2015 році;

- як визначено в додатку до рішення, єдиною підставою для припинення права користування в оскаржуваному рішенні зазначено - припинення користування земельними ділянками ОСОБА_1 райСТ згідно пункту "е" ст.141 ЗКУ (набуття іншою особою права власності на будівлю). Таке твердження позивач вважає неправдивим і безпідставним, оскільки окремі обєкти нерухомого майна, розміщені на спірних земельних ділянках, є власністю позивача і до сьогоднішнього дня, а окремі продані уже після прийняття оскаржуваного рішення. Так, зокрема, щодо земельної ділянки по вул. Тернопільська, 5А, ОСОБА_1 райСТ володіло рядом обєктів нерухомого майна, окремі з яких в ході здійснення господарської діяльності відчужені. Однак у власності позивача залишилися: 3/100 частин складу будматеріалів; будівля магазину та навіси; вбиральня, а тому, відповідач не мав підстав вилучати земельні ділянки за вказаною адресою.

21.03.2016р. відповідачем через канцелярію суду подано супровідний лист №б/н від 21.03.2016 року із долученими до нього документами для приєднання до матеріалів справи.

В судових засіданнях у відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи неодноразово відкладався та оголошувались перерви (востаннє на 21.03.2016р.) для надання можливості сторонам взяти участь у розгляді справи, а також подати витребувані судом документи та додаткові докази у справу.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст. 81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

22 листопада 2011 року рішенням ОСОБА_1 селищної ради шостого скликання №308 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок що використовуються для обслуговування закладів торгівлі ОСОБА_1 райСТ" затверджено матеріали інвентаризації земельних ділянок, що використовуються ОСОБА_1 райСТ для обслуговування нерухомого майна на території селищної ради відповідно до акту від 15 листопада 2011 року . Пунктом 2 зазначеного рішення припинено користування ОСОБА_1 райСТ земельними ділянками згідно додатку №1.

Так, згідно із Додатком №1 до рішення №308 від 22.11.2011р. припинено користування наступними земельними ділянками Густинського райСТ згідно п. "е" ст. 141 ЗК України (набуття іншою особою права власності на будівлю):

- матеріальний склад земельна ділянка площею 0,65 га;

- ринок - земельна ділянка площею 0,4860 га;

- склад продукції - земельна ділянка площею 4,8691 га;

- виробнича база - земельна ділянка площею 0,24 га;

- їдальня - земельна ділянка площею 0,06 га.

ОСОБА_1 райСТ, не погоджуючись із прийнятим рішеннями ОСОБА_1 селищної ради, оскаржило його в судовому порядку, вважаючи його незаконним, необґрунтованим та таким, що суперечить нормами чинного законодавства.

При цьому, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що:

У власності позивача перебували обєкти нерухомого майна:

- за адресою вул. Тернопільська, 1, смт. Гусятин знаходиться адмінбудинок ОСОБА_1 райСТ, право власності на який посвідчується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САВ №521800 від 26.12.2008р., право землекористування посвідчується Державним актом на право постійного користування землею ІІ-ТР №000573 виданим 24.03.1997р. Комбінату громадського харчування ОСОБА_1 райСТ і який є власністю позивача і на сьогоднішній день;

- за адресою вул. Наливайка, 2 знаходиться будинок торгівлі, право власності на який посвідчується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №728083 від 30.11.2005р., право землекористування - Державним актом на право постійного користування землею ІІ-ТР №000593 виданий 26.06.1997р. і який є власністю районного споживчого товариства і на сьогоднішній день;

- за адресою вул. Б.Лепкого, 101 , розміщується магазин «Продукти», право власності на який посвідчується Свідоцтвом про право власності від 20.02.2002р., власність райСТ, право землекористування документально не оформлено;

- за адресою вул. Лепкого, 24Б розміщено виробничі приміщення, право власності на які посвідчується Свідоцтвом на право власності серії ЯЯЯ №728432 видане 03.07.2006р., право землекористування документально не оформлено, є власністю райСТ на сьогоднішній день;

- за адресою вул. Лепкого. 34Б - матеріальний склад, який відчужено у 2014 році;

- за адресою вул. Тернопільська, 3 знаходяться : будинок «Меблі», склад будматеріалів, будівля магазину та навіси,вбиральня, розміщені на земельній ділянці 1,13 га право землекористування якою посвідчується Державним актом серії II- ТР № 000582 на право постійного користування земельною ділянкою, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею під № 86.

В ході здійснення господарської діяльності ОСОБА_1 районним споживчим товариством було проведено часткове відчуження об'єктів нерухомості, зокрема за адресою : смт. Гусятин, вул. Тернопільська, 5, продано згідно договорів купівлі-продажу: склад Меблів ОСОБА_8; 44/100 - частина приміщення складу будівельних матеріалів фізичній особі підприємцю ОСОБА_6, 32/100 - частин складу будматеріалів - фізичній особі підприємцю ОСОБА_5, 21/100 - частини ОСОБА_9

Для обслуговування відчуженого майна, правлінням районного споживчого товариства було дано згоду на вилучення частини земельної ділянки всього в розмірі 0,0929 га. (постанови правління №28 від 16.06.2009р., №25 від 15.06.2009р., №13 від 24.03.2010р.), іншою ж частиною земельної ділянки позивач користується і здійснює її обслуговування та упорядкування.

Таким чином, у власності позивача залишилися : 3/100 частин складу будматеріалів; будівля магазину та навіси; вбиральня, що підтверджується наступними документами:

- витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 3/100 складу будматеріалів по вул. Тернопільська, буд. 5д, смт. Гусятин ;

- витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_1 районним комунальним БТІ від 20.05.2005р. номер витягу 7293616, яким посвідчується право власності на будівлю магазину та навіси по вул. Тернопільська, буд. 5а, смт. Гусятин.

У 1999 році ОСОБА_1 районна спілка споживчих товариств була перетворена у ОСОБА_1 районне споживче товариство, яке, як зазначено у п. 3 Статуту ОСОБА_1 споживчого товариства, затвердженого Зборами уповноважених пайовиків (протокол №6 від 30.04.2002р.) та зареєстрованого в Реєстрі субєктів підприємницької діяльності 11.07.2002р. за №0010106, є правонаступником реформованої ОСОБА_1 райспоживспілки.

ОСОБА_1 райСТ, як правонаступник ОСОБА_1 райспоживспілки, є постійним користувачем земельних ділянок по вул. Тернопільській 1 та 5, смт. Гусятин, на яких розміщено обєкти нерухомого майна, які належать позивачу на праві власності, а тому, вилучення їх у такий спосіб (а отже і припинення постійного землекористування) порушує законне право позивача на розпорядження та користування ними, що суперечить нормам ст. 141 Земельного кодексу України, якою встановлено вичерпний перелік підстав припинення користування земельною ділянкою.

Проаналізувавши встановлені судом обставини в сукупності, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, у відповідності з статті 43 ГПК України, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, при цьому судом взято до уваги таке:

- у відповідності до ст.124 Конституції України, ст.ст. 26, 59, 74 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 1, 2, 12 ГПК України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів", постанови Пленуму Вищого господарського суду №10 від 24.10.2011р. (із наступними змінами та доповненнями), а також судової практики що склалася, розгляд заявлених позивачем вимог щодо оскарження рішення органу місцевого самоврядування, підвідомчі господарському суду так як, реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з субєктами підприємницької діяльності. Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізується волевиявлення держави або територіальної громади, як учасника цивільно-правових відносин, із якими виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обовязки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто, справи у них підвідомчі господарським судам.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статтями 19 Конституції України, ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України, Законами України, актами Президента України, а також іншими нормативно-правовими актами. Рішення (акти) органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб повинні відповідати переліченому законодавству.

Суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить законодавству і порушує цивільні права та інтереси (ст.21 ЦК України, ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Матеріали справи свідчать, що рішенням ОСОБА_1 селищної ради народних депутатів б/н від 28.11.1995р. "Про закріплення земельних ділянок в постійне користування", п. 1 якого, вирішено закріпити із земель селищної ради за ОСОБА_1 споживчим товариством:

- будинок "Меблі", смт. Гусятин, вул. Тернопільська 360 кв.м.;

- магазин "Техніка", смт. Гусятин, вул. Тернопільська 470 кв.м.;

- магазин "Будматеріали", смт. Гусятин, вул. Тернопільська 10525 кв.м.;

- відповідно до вказаного рішення позивачу 07.05.1997р. видано Держаний акт на право постійного користування серії ІІ-ТР № 000582 площею 1,13 га із функціональним призначенням «для розміщення виробничих та складських приміщень»;

- 15 листопада 2011 року комісією ОСОБА_1 селищної ради в присутності представника ОСОБА_1 райСТ ОСОБА_2, проведено інвентаризацію земельних ділянок, на яких розташоване майно ОСОБА_1 райСТ на території ОСОБА_1 селищної ради під час проведення якої встановлено:

- вул. Б.Лепкого, 24Б виробничі приміщення, а саме: цех безалкогольних напоїв земельна ділянка площею 2349 м.кв. та ковбасний цех земельна ділянка площею 342 м.кв., всього 2691 м.кв. Решта нерухомого майна відчужена і належить іншим власникам;

- вул. Тернопільська, 5А будівля магазину (продаж м'ясних та молочних продуктів) земельна ділянка площею 1210 м.кв. Решта нерухомого майна відчужена і належить іншим власникам. Державний акт на право постійного користування землею (серії II- ТР № 000582) на даний час не відповідає дійсності, наданий для розміщення виробничих і складських приміщень на даний час відчужені : склад будматеріалів, магазин "Меблі", склади; решта : склад ГСМ відсутній, склад-піднавіс, склад (тимчасові споруди) без відповідних документів на землекористування;

- вул. Б.Лепкого, 34Б адмінприміщення та складські приміщення згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно матеріальний склад рембуддільниці. Площа земельної ділянки згідно Державного акту на право постійного користування землею 0.65га. Межі земельної ділянки встановлено згідно акту ІІ-ТР№000527 від 28.03.1996р. Фактичне використання земельної ділянки без змін;

- вул. ОСОБА_10, 2 будинок торгівлі - земельна ділянка площею 0,055га Державний акт на право постійного користування землею для розміщення виробничих і складських приміщень ІІ-ТР №000593;

- вул. Б.Лепкого, 101 магазин "Продукти" правовстановлюючі документи на земельну ділянку відсутні;

- вул. Тернопільська, 1 адміністративний будинок ОСОБА_1 райСТ, земельна ділянка площею ІІ-ТР №000573 виданий 24.03.1997р.

За результатами проведеної інвентаризації 15.11.2011р. складено ОСОБА_11, у якому комісією рекомендовано надати матеріали інвентаризації на розгляд чергового засідання сесії ОСОБА_1 селищної ради на затвердження; головному спеціалісту по земельних питаннях ОСОБА_1 селищної ради внести зміни в обліково-кадастрову документацію, а також звернутись з вимогою до ОСОБА_1 райСТ про негайне виготовлення правовстановлюючих документів на використання земельних ділянок та укладення договорів оренди. ОСОБА_11 підписано членами комісії, представником ОСОБА_1 райСТ ОСОБА_2 та скріплено відтиском печатки ОСОБА_1 селищної ради.

Розглянувши матеріали інвентаризації земельних ділянок (акт від 15.11.2011р.), враховуючи представлені документі (витяги про право власності на нерухоме майно, державні акти на землю, рішення ОСОБА_1 селищної ради про припинення користування земельними ділянками в звязку з переходом права власності на нерухоме майно до інших осіб (відчуження його), керуючись ст. ст. 12, 19, 20, 120, п. "е" ст. 141 Земельного кодексу України 22 листопада 2011 року ОСОБА_1 селищною радою шостого скликання прийнято рішення №308 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земельних ділянок, що використовуються для обслуговування закладів торгівлі ОСОБА_1 райСТ", яким затверджено матеріали інвентаризації земельних ділянок, що використовуються ОСОБА_1 райСТ для обслуговування нерухомого майна на території селищної ради відповідно до акту від 15.11.2011р. (п. 1 рішення). Згідно п. 2 вказаного рішення припинено користування ОСОБА_1 райСТ земельними ділянками згідно додатку №1. Також п. 4 рішення вирішено звернутись з вимогою до ОСОБА_1 райСТ про негайне виготовлення правовстановлюючих документів на використання земельних ділянок на території селища Гусятин та укладення договорів оренди.

28 листопада 2011р. ОСОБА_1 райСТ листом за №74 звернулося до сесії ОСОБА_1 селищної ради з проханням про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо складання документації на право оренди терміном на 49 років на земельну ділянку по вул. Тернопільська 5, смт. Гусятин для здійснення ринкової торгівлі в межах земельної ділянки, виділеної для розміщення виробничих та складських приміщень з врахуванням відчуженої землі при продажу об'єктів.

На черговій сесії ОСОБА_1 селищної ради зазначене клопотання було розглянуто та винесено рішення від 17 січня 2012 року № 388, яким відмовлено у задоволенні клопотання в звязку з тим, що земельна ділянка з проханням про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо якої звернувся позивач, була надана ОСОБА_1 райСТ для розміщення виробничих і складських приміщень по вул. Тернопільська, 3, смт. Гусятин, які на даний час відчужені (продані) та, відповідно, припиненим є користування земельною ділянкою щодо їх обслуговування.

Матеріали справи також свідчать, що 16 березня 2015р. позивач повторно звернувся до ОСОБА_1 селищної ради з листом за №8 з клопотанням про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0.9362 га необхідної для обслуговування власних будівель та навісів за адресою смт. Гусятин, вул. Тернопільська, 5 (територія ринку), розроблення проекту її відведення та іншої документації для укладення договору оренди земельної ділянки, розглянувши яке, селищною радою прийнято рішення №1652 від 04.06.2015р. про відмову у наданні такого дозволу у звязку з відсутністю по даній адресі нерухомого майна, що належить заявнику.

Таким чином, наведене дає підстави суду дійти висновку про обізнаність позивача щодо прийняття відповідачем рішення №308 від 22.11.2011р., оскільки ним вчинялись дії спрямовані на його (рішення) виконання шляхом звернення до органу місцевого самоврядування з проханням про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою для надання земельної ділянки за адресою вул.Тернопільська, 5, смт. Гусятин в оренду строком на 49 років.

Досліджуючи в процесі розгляду справи правомірність прийнятих рішень та відповідність їх нормам чинного законодавства, судом встановлено наступне:

- в силу приписів ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За приписами ч.1 п. 34 ст. 26 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень селищної ради належить, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарних засіданнях.

Згідно ст.12 ЗК України до повноважень міських, селищних, сільських рад, як органів місцевого самоврядування у галузі земельних відносин на їх території, належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Статтею 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Статтею 377 Цивільного кодексу України встановлено, що до особи, яка придбала будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача споруди переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Отже, законодавством визначено, що з виникненням права власності на будівлю чи споруду до їх власника переходить право власності/користування на частину земельної ділянки, на якій розташовані належні йому обєкти нерухомості.

У відповідності до положень ст. 125 ЗК України (у редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення ОСОБА_1 селищної ради - 22.11.2011р.) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Разом з тим, набуття права користування чи права власності на частину земельної ділянки в порядку ч. 2 ст. 120 ЗК України, має наслідком припинення права постійного користування земельною ділянкою в цій частині стосовно попереднього користувача і має бути юридично переоформлене шляхом звернення до органу місцевого самоврядування, як власника спірної земельної ділянки, з метою належного оформлення землекористування.

Статтею 141 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення - 22.11.2011р.) визначено вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці (п. "е" ст. 141 ЗК України).

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

І так як в процесі розгляду справи позивач не надав до суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що оскаржуваним рішенням припинено право користування саме тими частинами земельних ділянок, на яких розміщено об'єкти, що залишились у власності ОСОБА_1 райСТ (3/100 частин складу будматеріалів; будівля магазину та навіси; вбиральня), оскільки ні Додаток №1 не містить відомостей щодо адрес і кадастрових номерів земельних ділянок право користування якими у позивача припинено, ні подані позивачем матеріали щодо адрес та місця розташування об'єктів, що ним реалізовані, а також тих, що залишилися у його власності, що в свою чергу не дає змоги суду дійти висновку про земельні ділянки під обєктами, що продані та про земельні ділянки під обєктами, що залишилися у власності позивача.

Так, згідно інформації Відділу Держгеокадастру у ОСОБА_1 районі (лист №1905-99.9-52/2-16 від 19.01.2016р.) на території селища Гусятин у користуванні (оренді) ОСОБА_1 районного споживчого товариства земельні ділянки за адресою селище Гусятин, вул. Тернопільська, 5 не обліковуються. В даних Національної кадастрової системи (Державний земельний кадастр) земельна ділянка площею 1,13 га по вул. Тернопільська 5 (Тернопільська,3) не зареєстрована.

Посилання ж позивача на той факт, що в процесі реалізації нерухомого майна ним дана згода новим власникам на вилучення необхідної частини земельної ділянки з користування ОСОБА_1 райСТ ( розмір якої попередньо погоджено з ними), не взято судом до уваги як правомірне обґрунтування заявлених ним вимог, з огляду на його невідповідність нормам Земельного кодексу України.

Так, частиною 3 ст. 142 Земельного кодексу України передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. При цьому, згідно із ч. 4 вказаної статті, власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Взаємопов'язаність цих норм та їхнє кореспондування із нормами ст. 141 Земельного кодексу України, яка визначає вичерпний перелік самостійних спеціальних підстав припинення права користування земельною ділянкою, виключає можливість відмови постійного землекористувача від свого речового права на землю на користь інших осіб. Така відмова з огляду на вказані положення чинного земельного законодавства є фактично нікчемною, відповідно правонаступництво постійного землекористування у разі добровільної відмови в порядку п. "а" ч. 1 ст. 141 ЗК України є універсальним, а правонаступником може бути виключно власник земельної ділянки у даному випадку орган місцевого самоврядування, який і ухвалює рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до норм чинного законодавства набуття права постійного землекористування на частину земельної ділянки (що перебуває в постійному користуванні іншої особи) в порядку ч. 2 ст. 120 ЗК України, має наслідком припинення права постійного користування земельною ділянкою в цій частині стосовно попереднього користувача і має бути юридично переоформлене шляхом зміни відповідного державного акта.

Крім цього, навіть якщо є збіг власника цього майна та особи, на користь якої фактично відмовляється від свого речового права постійний землекористувач, перехід права користування земельною ділянкою визнається законодавцем таким, що відбувається на підставі ч. 2 ст. 120 ЗК України.

І власне переоформлення виданого раніше державного акта на право постійного користування земельною ділянкою у звязку із зміною суттєвих обставин, вказаних у п. "е" ч. 1 ст. 141 ЗК України, може здійснюватись лише після прийняття субєктом владних повноважень рішення про припинення права постійного користування частиною земельної ділянки, на яку відповідне речове право на законних підставах набула інша особа.

Також слід зазначити, що право позивача на користування земельними ділянками, на яких розташовані його обєкти нерухомості (що зареєстровані державою у встановлені законом порядку та спосіб), відповідач оспорюваним рішенням не заперечує, а навпаки вимагає негайного виготовлення правовстановлюючих документів на використання земельних ділянок на території смт. Гусятин та укладення договорів оренди.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 районного споживчого товариства про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради №308 від 22.11.2011 року не підлягають до задоволення як такі, що не доведені позивачем належними та допустимими доказами, у відповідності до ст. ст.33-34 ГПК України.

Оскільки судом не встановлено факту неправомірності прийняття рішення №308 від 22.11.2011р. та, відповідно, порушення ним прав та охоронюваних законом інтересів позивача, клопотання відповідача про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог ОСОБА_1 райСТ, викладене ним у відзиві (вх.номер 5421 від 18.02.2016р.), суд залишає без розгляду.

Судовий збір згідно ст. 49 ГПК України покладається судом на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено 29.03.2016р.

Суддя Н.М. Бурда