РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016Справа №917/88/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно - монтажна фірма «Укргазпромбуд»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд - ІС»
про стягнення грошових коштів у сумі 43 721 грн. 76 коп.
Представники:

від Позивача: Личагін С.Є. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно - монтажна фірма «Укргазпромбуд» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд - ІС» (надалі також - «Відповідач») про стягнення грошових коштів у сумі 43 721 грн. 76 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 12.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно - монтажна фірма «Укргазпромбуд» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд - ІС» (Продавець) було укладено Договір про закупівлю товарів за державні кошти №019/1, відповідно до умов якого Продавець зобов'язався у 2014-2015 році поставити Покупцю товари, зазначені в оголошенні про проведення відкритих торгів, а Покупець - прийняти і оплатити такі товари. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору 21.11.2014 року Позивачем було подану Відповідачу заявку про поставку у 5 денний термін товарів на загальну суму 437 217 грн. 60 коп., проте до теперішнього часу Відповідачем не був поставлений товар. Таким чином, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд - ІС» пеню у розмірі 43 721 грн. 76 коп.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 28.01.2016 року порушено провадження у справі №917/88/16 та призначено розгляд справи на 16.02.2016 р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.02.2016 року справу №917/88/16 передано за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 917/88/16 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 року справу №917/88/16 прийнято до провадження суддею Чинчин О.В., судове засідання призначено на 16.03.2016 року.

16.03.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження поставки товару за Договором №019/1 від 12.08.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 року відкладено розгляд справи на 30.03.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, витребуванням додаткових доказів по справі.

В судовому засіданні 30 березня 2016 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи, викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання представник Відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 року у справі № 917/88/16, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд - ІС» є 04053, м.Київ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 21.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 917/88/16 направлялись на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд - ІС», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 30 березня 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

12.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно - монтажна фірма «Укргазпромбуд» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд - ІС» (Продавець) було укладено Договір про закупівлю товарів за державні кошти №019/1, відповідно до умов якого Продавець зобов'язався у 2014-2015 році поставити Покупцю товари, зазначені в оголошенні про проведення відкритих торгів, а Покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п.3.1 Договору сума, визначена в договорі становить 437 217 грн. 60 коп.

Згідно з п.5.1 Договору термін поставки товарів: протягом одного року з дати підписання договору.

Поставка товарів здійснюється партіями на підставі письмової заявки Покупця. (п.5.2 Договору)

У п.5.6 Договору визначено, що строк поставки окремої партії товару - 5 календарних днів з моменту надання Покупцем відповідної письмової заявки.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що в разі порушення продавцем зобов'язань щодо поставки товару по даному Договору він зобов'язаний сплатити на користь Покупця штрафні санкцій передбачені ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором, але не більше 2 років.

Додатком №1 до Договору про закупівлю товарів за державні кошти №019/1 від 12.08.2014 року Сторони узгодили найменування товару, кількість, ціну, вимоги і якісні характеристики.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про закупівлю товарів за державні кошти №019/1 від 12.08.2014 року Позивач 12.11.2014 року надав Відповідачу заявку на поставку теплоізоляційних матеріалів в асортименті: рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 20 кг/мЗ, товщ 50 мм у кількості 990 кв.м.; рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 70 кг/мЗ. товщ 50 мм у кількості 960 кв.м.; рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 70 кг/мЗ, товщ 100 мм у кількості 1715 кв.м.; рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 120 кг/мЗ, товщ 100 мм у кількості 2330 кв.м.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.03.2015 року у справі №917/101/15 зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНД -ІС» виконати умови Договору №019/1 від 23.09.2014 щодо поставки Публічному акціонерному товариству «Укртрансгаз» на умовах DDR - м.Полтава, вул. Ковалівська, 9 в строк не пізніше п'яти календарних днів з дати набрання чинності судового рішення: 1) рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 20 кг/мЗ, товщ 50 мм у кількості 990 кв.м. за ціною 46, 92 грн./кв.м. вартістю 46450, 80 грн.; 2) рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 70 кг/мЗ. товщ 50 мм у кількості 960 кв.м. за ціною 32. 28 грн./кв.м. вартістю 30988, 80 грн.; 3) рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 70 кг/мЗ, товщ 100 мм у кількості 1715 кв.м. за ціною 64, 44 грн./кв.м. вартістю 110514, 60 грн.; 4) рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 120 кг/мЗ, товщ 100 мм у кількості 2330 кв.м. за ціною 106. 98 грн./кв.м. вартістю 249263, 4 грн. Всього на суму 437217,60 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД -1С» на користь публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» пеню за несвоєчасну поставку товару у розмірі 21860, 88 грн. та штраф у розмірі 30605, 23 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 3045,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що теперішнього часу Відповідачем не був поставлений товар. Таким чином, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд - ІС» пеню у розмірі 43 721 грн. 76 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно - монтажна фірма «Укргазпромбуд» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про закупівлю товарів за державні кошти №019/1 від 12.08.2014 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про закупівлю товарів за державні кошти №019/1 від 12.08.2014 року Позивач 12.11.2014 року надав Відповідачу заявку на поставку теплоізоляційних матеріалів в асортименті: рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 20 кг/мЗ, товщ 50 мм у кількості 990 кв.м.; рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 70 кг/мЗ. товщ 50 мм у кількості 960 кв.м.; рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 70 кг/мЗ, товщ 100 мм у кількості 1715 кв.м.; рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 120 кг/мЗ, товщ 100 мм у кількості 2330 кв.м.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.03.2015 року у справі №917/101/15, яке набрало законної сили, зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНД - ІС» виконати умови Договору №019/1 від 23.09.2014 щодо поставки Публічному акціонерному товариству «Укртрансгаз» на умовах DDR - м.Полтава, вул. Ковалівська, 9 в строк не пізніше п'яти календарних днів з дати набрання чинності судового рішення: 1) рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 20 кг/мЗ, товщ 50 мм у кількості 990 кв.м. за ціною 46, 92 грн./кв.м. вартістю 46450, 80 грн.; 2) рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 70 кг/мЗ. товщ 50 мм у кількості 960 кв.м. за ціною 32. 28 грн./кв.м. вартістю 30988, 80 грн.; 3) рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 70 кг/мЗ, товщ 100 мм у кількості 1715 кв.м. за ціною 64, 44 грн./кв.м. вартістю 110514, 60 грн.; 4) рулонів теплоізоляційних з мінеральної вати на основі базальту, щільність не менше 120 кг/мЗ, товщ 100 мм у кількості 2330 кв.м. за ціною 106. 98 грн./кв.м. вартістю 249263, 4 грн. Всього на суму 437217,60 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНД -1С» на користь публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» пеню за несвоєчасну поставку товару у розмірі 21860, 88 грн. та штраф у розмірі 30605, 23 грн., а також витрати на сплату судового збору в розмірі 3045,00 грн.

Так, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.03.2015 року у справі №917/101/15, яке набрало законної сили, встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд - ІС» своїх зобов'язань за Договором про закупівлю товарів за державні кошти №019/1 від 12.08.2014 року в частині здійснення поставки товару у строк до 01.12.2014 року.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню на підставі п. 7.2 Договору та ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України за загальний період прострочки з 21.02.2015 р. по 01.06.2015 р. у розмірі 43 721 грн. 76 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При цьому Суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов»язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов»язань.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що в разі порушення продавцем зобов'язань щодо поставки товару по даному Договору він зобов'язаний сплатити на користь Покупця штрафні санкцій передбачені ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Виходячи із положень зазначеної норми, застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, штрафної санкції у вигляді пені, передбаченого абзацом 3 частини 2 статті 231 ГК України, можливо при сукупності відповідних умов, а саме: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо, між іншим, порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір пені.

При цьому, штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок пені на підставі п. 7.2 Договору та частини 2 статті 231 Господарського кодексу України за загальний період прострочки з 21.02.2015 року по 01.06.2015 року, прийшов до висновку, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню у повному обсязі та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня у розмірі 43 721 грн. 76 коп.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд - ІС» на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно - монтажна фірма «Укргазпромбуд» підлягає стягненню пеня у розмірі 43 721 грн. 76 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно - монтажна фірма «Укргазпромбуд» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд - ІС» (04053, м.Київ, ВУЛИЦЯ СІЧОВИХ СТРІЛЬЦІВ, будинок 21, Ідентифікаційний код юридичної особи 37261146) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м.Київ, КЛОВСЬКИЙ УЗВІЗ, будинок 9/1, Ідентифікаційний код юридичної особи 30019801) в особі філії «Будівельно - монтажна фірма «Укргазпромбуд» (36002, м. Полтава, вул. Кагамлика, 33А, Ідентифікаційний код юридичної особи 00156630) пеню у розмірі 43 721 (сорок три тисячі сімсот двадцять одна) грн. 76 (сімдесят шість) коп. та судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 01 квітня 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин