ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.04.2016 р. Справа№ 914/869/16

Суддя господарського суду Львівської області Горецька З.В.,розглянувши позовні матеріали

за позовом: Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Львівської області;

до відповідача: ЛФ ТзОВ «Венбест», м. Львів

про: стягнення 4 600,00 грн.

визнав їх недостатніми для порушення провадження у справі з наступних підстав.

Статтею 8 Конституції України кожному гарантовано право звернення до суду для захисту його конституційних прав і свобод безпосередньо на підставі Конституції України.

Звернення до господарського суду здійснюється у формі позовної заяви у спорах, які виникають із господарських правовідносин.

Основні вимоги, що пред'являються до форми та змісту позовної заяви, а також вимоги щодо надання разом з нею певних доказів, визначені ст. ст. 54 - 57 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 54 ГПК України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином суб»єктом підприємницької діяльності або його представником.

Як зазначено в п.3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК. Так, позовна заява підлягає поверненню без розгляду, якщо позивачем не вказано повне найменування сторін та їх поштових адрес, або позовну заяву підписано не уповноваженою належним чином особою чи особою, посадове становище якої не вказано, або прокурор не зазначив орган, уповноважений здійснювати відповідні функції держави у спірних відносинах, або позовна заява не підписана позивачем.

Судом встановлено, що позовну заяву Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Львівської області підписано представником за довіреністю ОСОБА_1 Як вбачається з долученої позивачем до позовних матеріалів довіреності, виданої 09.09.2015 року за № 393, представник ОСОБА_1 правом підпису позовної заяви не наділений.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно постанови від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України № 18 п. 1.7. відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, законів України Про господарські товариства, Про акціонерні товариства, Про банки і банківську діяльність, юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші підрозділи, які не є юридичними особами.

При огляді матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем по даній справі зазначено Львівську філію ТзОВ «Венбест», однак, позивачем не подано доказів, що ЛФ ТзОВ Венбест є самостійною юридичною особою в розумінні ст.1 ГПК України, згідно якої підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч.1ст.21 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.21 ГПК України відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Крім того, при огляді позовних матеріалів було встановлено, що позивач до позовної заяви долучив платіжне доручення №2535 від 18.03.2016 року на суму 1 378,00 грн. про сплату судового збору, яке не відповідає вимогам чинного законодавства України щодо оформлення платіжних документів при сплаті судового збору, а саме, на платіжному дорученні відсутній напис Зараховано в дохід бюджету ____ грн. (дата) з подальшим його скріпленням першим і другим підписами посадових осіб, відбитком печатки кредитної установи з відміткою дати виконання квитанції. Одночасно, позивачем не надано будь-яких інших доказів зарахування в дохід бюджету передбаченої чинним законодавством України суми судового збору.

Як розяснено Вищим господарським судом України у п.п.2.20 п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України №7 від 21.02.2013р. із змінами та доповненнями, чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Водночас, п.2.21. п.2 даної постанови передбачено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору додається до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Як вбачається із додатків до заяви, позивачем до позовної заяви долучено платіжне доручення № 2535 від 18.03.2016 року на суму 1 378,00 грн., де призначенням платежу вказано «судовий збір за позовом УПО Львів.обл. Господарський суд Львів.обл.»

Таким чином, графа Призначення платежу платіжного доручення № 2535 від 18.03.2016 року не містить відомостей про те, що судовий збір сплачено саме за подання позовної заяви за позовом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Львівської області до ЛФ ТзОВ «Венбест», м. Львів про стягнення 4 600,00 грн.

Вищий господарський суд України у Постанові Пленуму Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України розяснив, що за відсутності у відповідному платіжному документі належних платіжних реквізитів або неправильного їх зазначення заява (скарга) повертається господарським судом без розгляду (п.п.2.22 п.2).

Аналогічної правової позиції притримується Вищий господарський суд України (ухвала від 02.06.2014р. у справі №914/4463/13).

З врахуванням вищенаведеного, долучена до позовної заяви копія платіжного доручення не є належним та допустимим доказом сплати судового збору у встановленому розмірі по поданій позовній заяві.

Отже, позовна заява з долученими до неї додатками, не відповідає вимогам чинного законодавства України щодо його оформлення.

Також суд зазначає, що форма і зміст документів, які подаються до господарського суду, повинні відповідати вимогам, установленим чинним законодавством для цих документів. Якщо законодавством установлено вимоги до певних документів, то документи повинні відповідати цим вимогам. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 36 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Відповідно до пункту 5.27. Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів Згідно з оригіналом, назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, при цьому засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Аналогічну правову позицію викладено в пункті 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Отже, керуючись ст.63 ГПК України, суддя, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, зобовязаний повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 56, 57, п.1, 4 ст.63, 86 ГПК України, суд,

У Х В А Л И В:

позовну заяву Управління Державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській області до ЛФ ТзОВ «Венбест» про стягнення 4 600,00 грн. повернути без розгляду.

ДОДАТОК: позовна заява на 22-ох арк.

Повернення позовної заяви позивачу не перешкоджає повторному зверненню з позовом до господарського суду після усунення виявлених порушень в загальному порядку.

Суддя Горецька З. В.