КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р. Справа№ 910/13502/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача Мотузок Б.М., дов. від 20.01.2016 б/н,

від відповідача Юрчук О.Ю., дов. від 17.03.2015 б/н,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна транспортна компанія»

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 (підписане 28.12.2015)

у справі №910/13502/15 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Ойл» ЛТД

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна транспортна компанія»

про стягнення 60 900,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток-Ойл» ЛТД (далі - ТОВ «Восток-Ойл» ЛТД, або позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна транспортна компанія» (далі - ТОВ «Універсальна транспортна компанія», або відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 60 900,00 грн.

Позивач, в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), подав заяву від 19.08.2015 №911/1629/15 про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2015 в задоволенні вказаної вище заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог відмовлено.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №910/13502/15 позов задоволено повністю.

Стягнуто з відповідача на користь позивача безвідсоткової фінансової допомоги 60 900 грн, а також 1 827 грн витрат зі сплати судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги повністю, місцевий господарський суд виходив з того, що позичальник, ТОВ «Універсальна транспортна компанія», у встановлений у договорі від 20.03.2007 №20-03/07 фінансової допомоги строк грошові кошти у сумі 60 900,00 грн позикодавцю не повернув в результаті чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у зазначеному вище розмірі.

Не погодившись з вказаним рішенням, ТОВ «Універсальна транспортна компанія» звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 скасувати. Апеляційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Універсальна транспортна компанія» 01.09.2015 змінило місцезнаходження на адресу: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, 75. За твердженням апелянта суд першої інстанції та позивач повинні були перевірити інформацію в загальнодоступних джерелах щодо зміни відповідачем свого місцезнаходження.

Крім того, скаржник вказував на те, що відповідач повернув позивачу усі отримані від нього кошти у сумі 14 668 166,03 грн, тобто виконав свої зобов'язання належним чином та у повному обсязі ще у 2007 році.

Апелянт також зазначив проте, що суд першої інстанції повинен був застосувати до позовних вимог положення ст.257 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою передбачено позовну давність у 3 роки.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2015 відновлено ТОВ «Універсальна транспортна компанія» пропущений строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі №910/13502/15, розгляд скарги призначено на 30.03.2016.

Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

25.02.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Арбітражного керуючого - ліквідатора ТОВ «Восток-Ойл» ЛТД надійшли письмові пояснення по справі.

30.03.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Арбітражного керуючого - ліквідатора ТОВ «Восток-Ойл» ЛТД надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Також представник відповідача надав для огляду колегії суддів та представнику позивача оригінали платіжних доручень про сплату боргу за договором фінансової допомоги від 20.03.2007 №20-03/07.

У судовому засіданні представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2007 між ТОВ «Восток-Ойл» ЛТД (сторона 1) та ТОВ «Універсальна транспортна компанія» (сторона 2) укладено договір фінансової допомоги №20-03/07, за умовами якого з метою фінансової стабілізації сторони 2 та поповнення оборотних активів, сторона 1 надає стороні 2 безвідсоткову тимчасову фінансову допомогу в сумі 12 000 000 грн.

27.03.2007 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою сторони збільшили розмір фінансової допомоги до 14 000 000 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору тимчасова безвідсоткова фінансова допомога надається строком до 01 травня 2007 року.

Згідно п. 4.1 договору сторона 2 повертає стороні 1 тимчасову безвідсоткову фінансову допомогу поетапно, не пізніше термінів, обговорених в цьому договорі.

Сума тимчасової безвідсоткової поворотної фінансової допомоги повертається стороною 2 в безготівковому порядку шляхом перерахування необхідних грошових коштів на розрахунковий рахунок сторони 1 (п.4.2 договору).

Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами і буде вважатися виконаним за умови виконання взаємних зобов'язань та здійсненні взаємних розрахунків сторонами (п.6.1 договору).

Укладений між сторонами правочин є договором позики, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст.1046-1053 ЦК України.

Частина 1 ст.1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору стороною 1 було надано стороні 2 тимчасову безповоротну фінансову допомогу на загальну суму 14 668 166,03 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: від 26.03.2007 №645 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №646 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №647 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №648 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №649 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №650 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №651 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №652 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №653 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №654 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №655 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №656 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №657 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №658 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №659 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №660 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №661 на суму 601 466,03 грн, від 26.03.2007 №663 на суму 700 000,00 грн, від 26.03.2007 №683 на суму 15 300,00 грн, від 28.03.2007 №687 на суму 1 820 000,00 грн, від 28.03.2007 №700 на суму 4000,00 грн, від 29.03.2007 №711 на суму 151 000,00 грн, від 30.03.2007 №737 на суму 36 000,00 грн, від 02.04.2007 №729 на суму 34 400,00 грн, від 02.04.2007 №731 на суму 54 700,00 грн, від 03.04.2007 №742 на суму 36400,00 грн, від 04.04.2007 №747 на суму 14 900,00 грн.

Стягуючи спірну суму, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договором зобов'язання.

Проте, колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 у справі №910/13502/15 ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.08.2015 скасовано, справу №910/13502/15 передано на розгляд до Господарського суду м. Києва.

19.10.2015 Господарським судом міста Києва у справі №910/13502/15 винесена ухвала, якою розгляд справи призначено на 17.11.2015.

Розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України (п.3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 №18).

Частина 1 ст.64 ГПК України визначає, що суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на час призначення справи до розгляду на 17.11.2015 судом першої інстанції витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про перебування відповідача у реєстрі на вказану дату самостійно не отримувався.

Разом з тим, ухвалою суду від 19.10.2015 місцевий господарський суд не зобов'язував і позивача отримати відповідний витяг з Єдиного державного реєстру щодо місцезнаходження відповідача станом на дату проведення судового засідання, а саме 17.11.2015.

З наявних у справі повернутих поштових конвертів вбачається, що поштова кореспонденція суду першої інстанції (після призначення справи до розгляду на 17.11.2015) надсилалась на наступну адресу відповідача: 03150, м. Київ, вул.Червоноармійська, буд. 72,4-й поверх.

Статтею 93 ЦК України визначено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (чинній станом на 24.11.2015) якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Проте, 01.09.2015 загальними зборами учасників ТОВ «Універсальна транспортна компанія» прийнято рішення, що оформлено протоколом №01-09-15 про зміну місцезнаходження товариства на: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, будинок 75.

З доданої до апеляційної скарги виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (дата та час видачі виписки 15.09.2015) вбачається, що місцезнаходженням ТОВ «Універсальна транспортна компанія» є: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, будинок 75.

Судам на безоплатній основі надається безперешкодний доступ до відомостей названого державного реєстру (частина друга статті 7 і стаття 22 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»). Порядок доступу до цього реєстру визначається відповідним Положенням, затвердженим наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 14.02.2011 № 17 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за №193/18931 (п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 №18).

Тобто, вказані відомості станом на 19.10.2015 містились в Єдиному державному реєстрі і були загальновідомими.

Оскільки місцевий господарський суд зазначену вище інформацію (про зміну місцезнаходження відповідача) не перевірив, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неналежне повідомлення ТОВ «Універсальна транспортна компанія» про дату та час розгляду справи з 17.11.2015.

Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, зокрема, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду (ч.3 ст.104 ГПК України).

Разом з тим, вказані вище обставини не є єдиною підставою для скасування оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як зазначалось вище, сума тимчасової безвідсоткової поворотної фінансової допомоги повертається стороною в безготівковому порядку шляхом перерахування необхідних грошових коштів на розрахунковий рахунок сторони 1 (п.4.2 договору).

Як вбачається з наданих відповідачем платіжних доручень від 26.03.2007 №312 на суму 513 000 грн, від 28.03.2007 №320 на суму 1 820 000 грн, від 26.06.2007 №149 на суму 3 500 000 грн, від 26.06.2007 №150 на суму 3 500 000 грн, від 26.06.2007 №151 на суму 3 500 000 грн та від 23.11.2007 №504 на суму 1 835 166,03 грн позичальником була повернута безвідсоткова поворотна фінансова допомога ще у 2007 році.

У судовому засіданні 30.03.2016 суд апеляційної інстанції оглянув оригінали вказаних вище платіжних доручень. Вказані документи також були оглянуті представником позивача.

Таким чином, під час перегляду справи в апеляційному провадженні, судом було встановлено, що матеріали справи містять належні та допустимі (в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України) докази повернення відповідачем позивачу безвідсоткової поворотної фінансової допомоги задовго до прийняття оскаржуваного рішення.

Відтак, оскільки заборгованість у ТОВ «Універсальна транспортна компанія» перед ТОВ «Восток-Ойл» ЛТД за договором від 20.03.2007 №20-03/07 фінансової допомоги відсутня, колегія суддів на підставі доказів та пояснень, наявних в матеріалах справи, дійшла висновку, що відповідно до ст. 104 ГПК України рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна транспортна компанія» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №910/13502/15 скасувати та прийняти нове.

3. У задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток-Ойл» ЛТД (юридична адреса: 83030,м. Донецьк, вул. Майська, 86А; поштова адреса: 03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 89, к.6,ідентифікаційний код 25601806) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна транспортна компанія» (01032, м. Київ, вул. Жилянська, б. 75, ідентифікаційний код 34180740) 2 009 (дві тисячі дев'ять) грн 70 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/13502/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій