УХВАЛА

28 березня 2016 року Справа № 17/178

Суддя Фонова О.С., розглянувши матеріали заяви про заміну сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «АРІЕС», м. Сєвєродонецьк Луганської області

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Земельний банк, м. Харків

до Закритого акціонерного товариства Земська Страхова компанія, м. Кремінна Луганської області

про стягнення 3152164,91 грн.

У засіданні брали участь:

від заявника ОСОБА_1, представник за довіреністю №068 від 15.07.2015;

від позивача представник не прибув;

від відповідача представник не прибув.

Обставини справи: рішенням господарського суду Луганської області від 09.09.2010 у справі № 17/178 позов задоволено повністю.Стягнуто з Закритого акціонерного товариства Земська Страхова компанія, м. Кремінна Луганської області, пл. Красная, буд. 4, ідентифікаційний код 31915500, на користь Публічного акціонерного товариства Земельний банк, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 4, ідентифікаційний код 19358721, заборгованість за кредитом у сумі 3000000,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 115315,07 грн., пеню за прострочення повернення кредиту у сумі 35917,81 грн. та пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 932,03 грн.; витрати по сплаті державного мита у сумі 25500,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236,00 грн.

Постановою правління Національного банку України від 30.07.2010 № 375 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію з 02.08.2010 Публічного акціонерного товариства Земельний банк.

30.01.2014 між ПАТ Земельний банк, ТОВ Юридична компанія АМСТЕРДАМ та Національним банком України було укладено тристоронній договір № 34-Л про передавання в управління непроданих активів, згідно якого ПАТ Земельний банк передав права на управління непроданими активами ТОВ Юридична компанія АМСТЕРДАМ, а також право бути процесуальним правонаступником ПАТ Земельний банк в справах, однією із сторін (учасників) яких є ПАТ Земельний банк, а також правонаступником у виконавчих провадженнях в яких однією із сторін (учасників) є ПАТ Земельний банк.

09.02.2015 між Національним банком України, ТОВ Юридична компанія АМСТЕРДАМ та ТОВ Юридична фірма АРІЕС (далі управитель) укладено тристоронній договір про передавання в управління непроданих активів ПАТ Земельний банк від 09.02.2015 №42-Л.

Відповідно до умов вищевказаного договору ТОВ Юридична фірма АРІЄС є довірчим власником управління активами ПАТ Земельний банк та має право бути процесуальним правонаступником ПАТ Земельний банк в справах, в яких однією з сторін (учасників) є ПАТ Земельний банк.

11.02.2016 від Товариства з обмеженою відповідальністю Юридичная фірма АРІЕС до канцелярії суду було подано заяву № б/н від 04.02.2016 про заміну сторони, згідно якої позивач просить суд:

- визнати правонаступником Товариство з обмеженою відповідальністю Юридична фірма АРІЄС з питань управління непроданими активами Публічного акціонерного товариства Земельний банк.

- замінити стягувача у виконавчому провадженні № 35311079 від 23.11.2012, відкритого відповідно до наказу господарського суду Луганської області №17/178, Публічне акціонерне товариство Земельний банк правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична фірма АРІЄС.

- видати наказ.

Вказана заява мотивована тим, що ТОВ Юридична фірма АРІЄС є довірчим власником управління активами ПАТ Земельний банк та має право бути процесуальним правонаступником ПАТ Земельний банк в справах, в яких однією з сторін (учасників) є ПАТ Земельний банк.

Розглянувши заяву та надані документи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Постановою правління Національного банку України від 30.07.2010 № 375 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію з 02.08.2010 Публічного акціонерного товариства Земельний банк.

30.01.2014 між ПАТ Земельний банк, ТОВ Юридична компанія АМСТЕРДАМ та Національним банком України було укладено тристоронній договір № 34-Л про передавання в управління непроданих активів, згідно якого ПАТ Земельний банк передав права на управління непроданими активами ТОВ Юридична компанія АМСТЕРДАМ, а також право бути процесуальним правонаступником ПАТ Земельний банк в справах, однією із сторін (учасників) яких є ПАТ Земельний банк, а також правонаступником у виконавчих провадженнях в яких однією із сторін (учасників) є ПАТ Земельний банк.

09.02.2015 між Національним банком України, ТОВ Юридична компанія АМСТЕРДАМ та ТОВ Юридична фірма АРІЕС (далі управитель) укладено тристоронній договір про передавання в управління непроданих активів ПАТ Земельний банк від 09.02.2015 №42-Л (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.2 вищевказаного Договору, ТОВ Юридична фірма АРІЄС є довірчим власником управління активами ПАТ Земельний банк .

Як зазначено в пункті 2.1 Договору, ТОВ «ЮК» «Амстердам» зобовязується протягом 5 робочих днів з дати укладення Договору:

а) передати управителеві:

- активи згідно з переліком, наведених у додатку 1 до Договору;

- документи, що підтверджують право власності на активи:

- документи, на підставі яких виникли майнові права та обовязки ПАТ «Земельний банк» щодо активів, у тому числі судові рішення, виконавчі документи, договори тощо;

- звіти та висновки про оцінку майна субєктів оціночної діяльності, інформацію про балансову вартість кожного активу, його ціну та порядок продажу, згідно з яким актив продавався і не був проданий;

- документи, що підтверджують вимоги вигодонабувачів;

- копію реєстру акціонерів ПАТ «Земельний банк», засвідчену реєстратором, копію статут з усіма змінами;

б) повідомити вигодонабувачів про передавання активів управителеві та покладання на нього обовязків щодо подальшого задоволення вимог кредиторів ПАТ «Земельний банк»;

в) повідомити боржників ПАТ «Земельний банк» про передавання активів в управління управителя, з яким належить здійснювати розрахунки за активами.

Згідно з пунктом 2.4 Договору управитель має право:

а) володіти, користуватися і розпоряджатися активами відповідно до законодавства України та Договору;

б) бути процесуальним правонаступником ПАТ «Земельний банк» в справах, однією із сторін (учасників) яких є ПАТ «Земельний банк», а також правонаступником у виконавчих провадженнях, однією із сторін (учасників) яких є ПАТ «Земельний банк»;

в) на отримання винагороди та відшкодування витрат, які виникли в процесі управління активами, за рахунок одержаних від управління активами коштів у порядку та розмірах, визначених Договором.

Договір вважається укладеним з моменту підписання і діє протягом трьох років (пункт 9.1).

Відповідно до ч. 2. ст. 316 Цивільного кодексу України особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном.

Згідно зі ст. 1029 Цивільного кодексу України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 1033, ч. 1 ст. 1037 Цивільного кодексу України управитель, якщо це визначено договором про управління майном, є довірчим власником цього майна, яким він володіє, користується і розпоряджається відповідно до закону та договору управління майном. Управитель може відчужувати майно, передане в управління, укладати щодо нього договір застави лише за згодою установника управління.

Згідно з ч. 12 ст. 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка застосовується до спірних правовідносин в силу п. 3 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у разі, якщо на момент закінчення строку ліквідації залишилися непроданими активи банку і негайний продаж матиме наслідком істотну втрату їх вартості, ліквідатор передає такі активи в управління визначеній Національним банком України юридичній особі, яка зобов'язана вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів банку за рахунок отриманих активів.

У пункті 3 постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про застосування Національним банком України заходів впливу» від 17.08.2012 № 346 встановлено, що процедура ліквідації банку, розпочата до набрання чинності Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», завершується згідно з порядком, установленим законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Так, згідно з п. 13.1 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 № 369, встановлено, що ліквідатор у разі потреби передавання активів банку, які залишаються непроданими на час закінчення процедури ліквідації банку, негайний продаж яких матиме наслідком істотну втрату їх вартості, в управління іншій юридичній особі звертається до Національного банку з відповідною пропозицією згідно зі статтею 96 Закону про банки.

Комісія Національного банку приймає рішення про проведення конкурсу з визначення управителя та його затвердження за наявності обґрунтованого клопотання ліквідатора та позитивного висновку уповноваженого структурного підрозділу про надання згоди на передавання непроданих активів банку в управління юридичній особі. За результатами конкурсу між банком, Національним банком і управителем укладається тристоронній договір (додаток 6 до цього Положення). Договір про передавання в управління непроданих активів від імені Національного банку підписує уповноважена посадова особа Національного банку. Договір набирає чинності з дати його підписання (п. 13.5, 13.9 Положення).

Відповідно до п.п. 13.10, 13.11 Положення ліквідатор передає управителю активи, а також документи щодо подальшого задоволення вимог кредиторів за рахунок цих активів на умовах, визначених у договорі (у тому числі перелік вимог кредиторів, які були включені до реєстру вимог кредиторів та залишилися незадоволеними на час закінчення ліквідаційної процедури банку, копію реєстру акціонерів банку, що ліквідовується, засвідчену реєстратором). Управитель відповідно до укладеного тристороннього договору, зокрема, набуває прав сторони (учасника) у судових справах, у якій стороною (учасником) був банк, який ліквідовано, а також прав сторони (учасника) виконавчих проваджень за участю банку; управляє активами та може відчужувати майно за погодженням з Комісією Національного банку.

Аналогічне право Управителя наведене в п. 2.4. договору №42-Л від 09.02.2015 про передавання в управління непроданих активів.

Частиною 1 статті 512 Цивільного кодексу України визначені підстави заміни кредитора у зобовязані. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (ч.2 ст. 512 Цивільного кодексу України).

Частина 3 статті 512 Цивільного кодексу України містить припис, що кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Умови кредитного договору №60-08/К від 04.08.2008 не містять заборони здійснення заміни кредитора.

Чинне законодавство, а саме ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України дозволяє заміну кредитора у зобов'язанні без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження визначено як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник (частина 1 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження").

За приписами частини 5 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження", у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Пунктом 2.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 за №512/5 передбачено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали державний виконавець своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, замінює назву сторони виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова державного виконавця долучаються до виконавчого документа при його направленні за належністю або поверненні його стягувачу чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом (п. 2.14. Інструкції).

Відповідно до частини 1 статті 25 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Пунктом 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що зазначеною статтею ГПК передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України).

Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 №6-122цс13 зазначив, що виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 Цивільного кодексу України та статті 8 Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням встановлених у даній справі обставин, в яких знайшов підтвердження факт набуття заявником прав кредитора за означеним вище правочином (договором №42-Л від 09.02.2015), та наведених вище норм матеріального та процесуального законодавства, в поєднанні із правовими позиціями Верховного Суду України, суд дійшов висновку щодо наявності законних підстав для заміни сторони позивача у даній справі та стягувача у виконавчому провадженні №35311079 на його процесуального правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю Юридична фірма АРІЕС.

Відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

До канцелярії суду 24.03.2016 від заявника надійшли докази на підтвердження наявності відкритого виконавчого провадження № 35311079 на час звернення до суду. (а.с 73-79)

З огляду на зазначене, Товариство з обмеженою відповідальністю Юридична фірма АРІЕС є правонаступником Публічного акціонерного товариства Земельний банк.

Щодо вимоги визнати заявника правонаступником, суд зазначає, що згідно ст. 25 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу, а не визнає сторону правонаступником.

Наявність у особи ознак правонаступника та визнання його судом таким, досліджується в сукупності всіх обставин на підтвердження підстав для здійснення процесуальної дії заміни сторони правонаступником, а отже у задоволенні вказаної вимоги як самостійної слід відмовити.

Стосовно вимоги про видачу наказу суд зазначає, що наказ було видано позивачу у справі після набрання законної сили рішенням суду у даній справі. За наказом суду, як виконавчим документом, було відкрито виконавче провадження, яке існує на даний час.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Крім того, видача нового наказу на виконання рішення суду у разі заміни сторони у виконавчому провадженні чинним законодавством не встановлена. З огляду на зазначене, у задоволенні вимоги про видачу наказу заявнику слід відмовити.

Виходячи з наведеного, заява позивача про заміну сторони у справі підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 25, 86 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична фірма АРІЕС про заміну сторони №б/н від 04.02.2016 задовольнити частково.

2. Замінити Публічне акціонерне товариство Земельний банк (ідентифікаційний код 19358721) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю Юридична фірма АРІЕС (ідентифікаційний код 19240103) у виконавчому провадженні №35311079.

3. В решті вимог відмовити.

Суддя О.С. Фонова