ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
____________________________________________________________________________ У Х В А Л А
29 березня 2016 року Справа № 923/617/15
Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МегаМультиВуд» на дії відділу державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції Херсонської області, подану в межах справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іспакім"
до: Товариства з обмеженою відповідальністю «МегаМультиВуд»
про стягнення 101500,04 грн,
за участю представників сторін:
від ДВС не зявився,
від позивача не зявився,
від відповідача ОСОБА_1 (представника за дорученням),
Ухвалою суду від 24.02.2016 прийнята до розгляду скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «МегаМультиВуд» на неправомірні дії відділу державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції Херсонської області, якою скаржник просить визнати протиправною відмову державного виконавця зняти арешт з майна та коштів боржника, яким є скаржник, та відповідно зобовязати державного виконавця зняти арешт з майна та коштів, а також зніти заборону на відчуження майна.
Безпосередньо скарга ґрунтується на тому, що ВДВС Каховського РУЮ 24.11.2015 винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, у звязку подачею відповідної заяви ТОВ «Іспакім», але при цьому державним виконавцем не зняті арешт на кошти та майно, а також заборона на відчуження майна, які були накладені та застосовані в межах виконавчого провадження № ВП 47987277 по стягненню з ТОВ «МегаМультиВуд» на користь ТОВ «Іспакім» заборгованості за наказом Господарського суду Херсонської області № 923/617/15, виданим у даній справі.
ТОВ «Іспакім» подано відзив на скаргу, з якого слідує, що ним скарга не заперечується з огляду на частину 1 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження».
Натомість ВДВС Каховського РУЮ подані заперечення на скаргу, за змістом яких, на його думку, вона не підлягає задоволенню з тих підстав, що за змістом статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна знімається у випадку закінчення виконавчого провадження, випадки якого встановлені в статті 49 того ж Закону. Але в даному випадку виконавче провадження не закінчувалося виконавчий документ був за заявою стягувача повернутий йому у відповідності до статті 47 Закону про виконавче провадження.
Розгляд скарги проведено в судових засіданнях, які відбулися 10 та 29 березня 2016 року. При цьому в судове засідання позивач та ВДВС своїх представників не направили, заявивши клопотання про розгляд скарги без їх участі, а тому скарга розглянута без участі їх представників.
Після набрання рішенням законної сили з метою його примусового виконання позивачу 26.05.2015 виданий відповідний наказ суду № 923/617/15.
Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП 47987277 від 03.07.2015 відділом державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції Херсонської області відкрите виконавче провадження за вказаним наказом суду.
В процесі виконавчого провадження державним виконавцем постановою від 30.07.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно ТОВ «МегаМультиВуд» та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржникові, а також постановою від 31.07.2015 про арешт коштів боржника накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку на загальну суму 116183,04 грн.
В подальшому 24.11.2015 державним виконавцем за заявою ТОВ «Іспакім» від 10.08.2015 про повернення виконавчого документу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з посиланням на пункт 1 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому арешт з майна, коштів та заборона на відчуження майна державним виконавцем не знята, що і стало підставою для судового оскарження.
Вирішуючи скаргу по суті суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а за частиною 2 названої статті державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
До повноважень державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження належать серед інших у відповідності до частини 3 статті 11 вказаного Закону накладення арешту на майно та кошти боржника.
В свою чергу, статтею 47 Закону про виконавче провадження урегульовано порядок повернення виконавчого документа стягувачу, серед підстав чого встановлено випадок подачі стягувачем відповідної заяви.
Статтею 50 Закону про виконавче провадження встановлено підстави для зняття арешту, накладеного на майно боржника, а саме зазначено, що арешт знімається у випадку закінчення виконавчого провадження.
Безпосередньо підстави закінчення виконавчого провадження перелічені в статті 49 Закону, серед яких «повернення виконавчого документу стягувачу» відсутнє.
Крім того, за частиною 1 статті 30 Закону про виконавче провадження завершенням виконавчого провадження є:
- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;
- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;
- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.
Таким чином, зняття арешту з майна та коштів як обовязкове встановлене лише у випадку закінчення виконавчого провадження, яке в даному випадку не відбулося, оскільки виконавче провадження завершене шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.
При цьому суд констатує, що положеннями Закону про виконавче провадження поняття «закінчення виконавчого провадження» та «повернення виконавчого документа стягувачу» розрізняються, тобто не є тотожними.
За таких обставин, суд зазначає, що державним виконавцем не допущено порушень діючого законодавства в контексті оскаржуваних дій, а тому скарга задоволенню не підлягає.
При вирішенні скарги судом також враховується надане частиною 5 статті 47 Закону про виконавче провадження право стягувача повторно звернутися до державної виконавчої служби з виконавчим документом в межах строків, встановлених статтею 22 цього Закону, з метою примусового виконання судового рішення, та необхідності забезпечення його виконання накладеним арештом на майно та кошти боржника.
На підставі викладеного та керуючись статтями 86, 121-2 ГПК України,
у х в а л и в :
В задоволенні скарги відмовити.
Повна ухвала підписана 29.03.2016
Суддя М.К. Закурін