номер провадження справи 21/73/15-23/4/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 Справа № 908/4211/15

За позовом: Запорізького державного підприємства „Радіоприлад (69600, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 3)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Запорізька міська енергетична компанія (69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова. буд. 15-а)

про зобовязання виконати обовязок в натурі

Суддя Шевченко Т.М.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 10-ГП від 07.05.2013;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № б/н від 10.12.2015;

Суть спору:

Запорізьке державне підприємство „Радіоприлад (скорочено ЗДП „Радіоприлад, позивач у справі) звернулось до господарського суду Запорізької області із позовною заявою (з урахуванням уточнень позовних вимог) про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю „Запорізька міська енергетична компанія (скорочено ТОВ „ЗМЕК, відповідач у справі) виконати обовязок по списанню заборгованості у сумі 626683,72 грн., відповідно до Закону України „Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно промислового комплексу учасників Державного концерну „Укроборонпром та забезпечення їх стабільного розвитку. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач повинен списати заборгованість, що обліковується за позивачем у розмірі 626683,72 грн. відповідно до приписів Закону України „Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно промислового комплексу учасників Державного концерну „Укроборонпром та забезпечення їх стабільного розвитку № 5213-VI від 06.09.2012 (надалі ОСОБА_3 № 5213), однак дії по списанню заборгованості відповідачем не вчинено.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.09.2015 (суддя Черкаський В.І.) позов ЗДП „Радіоприлад задоволено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.11.2015 рішення господарського суду Запорізької області скасовано, в задоволенні позову відмовлено, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту (том 1 а.с.149).

Вищим господарським судом України, за результатами розгляду касаційної скарги позивача, постановою від 13.01.2016 рішення судів попередніх інстанції у даній справі скасовані, справу передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області в іншому складі суду (постанова ВГСУ від 13.01.2016, том 1 а.с.181).

Скасовуючи постанову Донецького апеляційного господарського суду, Вищий господарський суд України спростував твердження суду апеляційної інстанції щодо обрання позивачем неналежного способу захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів, про що вказав у своєї постанові від 13.01.2016. При цьому ВГСУ у своїй постанові звернув увагу судів попередніх інстанцій на наступне: статтею 16 ЦК України, зокрема, передбачено можливість захисту прав та інтересів у спосіб, встановлений законом або договором; вимога про списання заборгованості належить позивачу на підставі Закону №5213 та відповідає положенням статті 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, оскільки такий спосіб захисту прямо передбачений Законом. Відповідно до позовної заяви позивач обґрунтовує свої вимоги Законом № 5213 в цілому, який передбачає списання як основної заборгованості, так і пені, штрафних та фінансових санкцій, а тому доводи суду апеляційної інстанції не ґрунтуються на матеріалах справи.

Скасовуючи рішення господарського суду Запорізької області від 07.09.2015 у даній справі, суд касаційної інстанції вказав, зокрема, що господарським судом не перевірені доводи відповідача про неможливість списання заборгованості позивача у звязку із відсутністю у відповідача заборгованості за спожитий природний газ перед субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу.

В порядку ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України справу передано на розгляд судді Шевченко Т.М.

Ухвалою суду від 03.02.2016 справу № 908/4211/15 суддею Шевченко Т.М. прийнято до свого провадження, справі присвоєно номер провадження 21/73/15-23/4/16, слухання справи призначено на 02.03.2016, в судовому засіданні обявлялась перерва до 23.03.2016.

В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові, у додаткових письмових поясненнях, у нормативному та документальному обґрунтуванню заявлених вимог, наданих у справу.

Зокрема, позовні вимоги про зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю „Запорізька міська енергетична компанія виконати обовязок по списанню заборгованості у сумі 626683,72 грн., відповідно до Закону України „Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно промислового комплексу учасників Державного концерну „Укроборонпром та забезпечення їх стабільного розвитку позивач обґрунтовує наступним: З метою підвищення ефективності функціонування державних підприємств, які провадять господарську діяльність у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки та боєприпасів і беруть участь у військово-технічному співробітництві з іноземними державами, постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 за № 1221 утворений Державний концерн „Укроборонпром з включенням до його складу державних підприємств згідно з додатком. За кодом ЄДРПОУ № 14313317 до вказаного вище переліку підприємств увійшло і Запорізьке державне підприємство „Радіоприлад. 30.10.2012 набрав чинності ОСОБА_3 України „Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно промислового комплексу учасників Державного концерну „Укроборонпром та забезпечення їх стабільного розвитку № 5213-VI. ОСОБА_3 Законом визначено комплекс економічних заходів, спрямованих на вирішення питань заборгованості та забезпечення стабільного розвитку державних підприємств оборонно-промислового комплексу, в тому числі казенних підприємств, які включені до складу Державного концерну "Укроборонпром". Зокрема, положення Закону про деякі питання заборгованості передбачають списання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу (у тому числі встановлену судовим рішенням та реструктуризовану) за теплову енергію і природний газ та послуги з його транспортування перед підприємствами, що виробляють, транспортують і постачають теплову енергію, та субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу за врегульованим тарифом, Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України, її дочірніми компаніями (підприємствами), яка обліковувалась станом на 01.09.2012 і не сплачена станом на дату набрання чинності цим законом. Єдиним спільним документом, який підписують як боржник так і кредитор, є акт звіряння суми боргу, не погашеного станом на 30.10.2012. Подальше документальне оформлення списання заборгованості боржник і кредитор виконують кожен окремо. Акт звіряння направлений відповідачу листом 07.11.2012 за № 116-2715.

Крім того, позивач зауважив, що 07.06.2011 заступнику директора Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» ОСОБА_4 видано нотаріально посвідчену довіреність, зареєстровану в реєстрі за №2461, з якої вбачається, що ця особа уповноважена представляти інтереси Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», проводити господарські та фінансові операції, в тому числі в установах банків, з правом підпису документів при виконанні зазначених дій, виписувати та підписувати рахунки, накладні, платіжні доручення та інші документи, які складаються від імені підприємства в установленому порядку... Втім, відповідач листом від 16.11.2012 № 93 фактично відмовився від виконання вимог закону. Позивачем направлено на адресу відповідача вимогу від 05.03.2013 за № 131-515 щодо виконання приписів закону та підписання актів звіряння розрахунків в межах процедури списання. Відповідачем відповідь не надана.

Відповідач та його представник у судових засіданнях заперечили проти позовних вимог ЗДП «Радіоприлад», вказуючи про необґрунтованість заявленого позову про зобовязання відповідача вчинити дії щодо списання заборгованості в сумі 626683,72 грн.

Так, не заперечуючи проти наявності заборгованості ЗДП «Радіоприлад» перед ТОВ „ЗМЕК у розмірі 626683,72 грн., відповідач підкреслює, що позивач, як на підставу для списання вказаної суми заборгованості, посилається на п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 5213, яка передбачає спинання заборгованості з пені, штрафних та фінансових санкцій (3 % річних та індексу інфляції), які нараховані підприємствам оборонно-промислового комплексу на заборгованість за природний газ та послуги з його транспортування, теплову енергію. електричну енергію та надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 01 вересня 2012 року і не сплачені станом на дату набрання чинності цим Законом. Між тим, заборгованість позивача перед відповідачем не є заборгованістю зі сплати пені, штрафних та фінансових санкцій, а є заборгованістю зі сплати основного боргу. Списання заборгованості з основного боргу передбачене іншим пунктом частини 1 статті 2 наведеного Закону. Отже, відповідач вважає, що з заявлених позивачем підстав позов задоволенню не підлягає.

Також, посилаючись на ст. 2 вказаного Закону, відповідач стверджує, що заборгованість може бути списана лише на умовах цієї статті. При цьому, пунктом 5 ч. 1 наведеної статті Закону встановлено, що підлягає списанню заборгованість підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, перед субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, в межах сум, списаних учасникам процедури списання підприємствам оборонно-промислового комплексу, яка виникла станом на 01 вересня 2012 і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом. У звязку з тим, що у відповідача відсутня заборгованість перед субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, то відповідно, на думку відповідача, відсутні визначені Законом підстави для списання ним заборгованості підприємства оборонно промислового комплексу ЗДП «Радіоприлад»».

Також, відповідач вказує, що сама по собі процедура списання є результатом спільної дії, тобто, це взаємно погоджене підписання акту в розумінні положень п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 2 закону про деякі питання списання заборгованості, яке з обєктивних, на думку відповідача, причини (невідповідності вимог позивача) не відбулося. Окрім того, вказане вище питання щодо зобовязання відповідача списати заборгованість за теплову енергію шляхом підписання акту звіряння взаємних розрахунків вже було предметом судового розгляду, за наслідком чого рішенням господарського суду Запорізької області від 27.08.2013 у справі № 908/2025/13 відмовлено в задоволенні позову позивачу. Рішення суду у цій справі набрало законної сили. У позивача відсутні правові підстави для повторного звернення до суду з аналогічним позовом.

У додатковому відзиві на позовну заяву, крім наведених вище заперечень, відповідач звертає увагу суду на те, що наданий позивачем до позовної заяви акт звіряння щодо обсягу дебіторської та/або кредиторської заборгованості за теплову енергію, що утворилась на 01.09.2012 та не погашена станом на 30.10.2012, підписаний заступником керівника ЗДП «Радіоприлад» ОСОБА_4 та головним бухгалтером ЗДП «Радіоприлад» ОСОБА_5, тоді як на момент його укладання та згідно з даними ЄДРПОУ, керівником ЗДП «Радіоприлад» був ОСОБА_6 З огляду на викладене, зазначає відповідач, можливо дійти висновку, що відсутність уповноваженої комісії позивача з питань списання заборгованості та вищезазначений акт звіряння розрахунків від 30.10.2012 не є належними доказами вчинення дій, направлених на списання заборгованості учасниками процедури списання, відповідно до вимог статті 2 названого Закону, що в свою чергу свідчить про відсутність порушеного права позивача.

За результатами розгляду справи 23.03.2016 прийнято рішення, у відповідності до ст. 85 ГПК оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників позивача та відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З метою підвищення ефективності функціонування державних підприємств, які провадять господарську діяльність у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки та боєприпасів і беруть участь у військово-технічному співробітництві з іноземними державами постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 за № 1221 був утворений Державний концерн „Укроборонпром з включенням до його складу державних підприємств згідно з додатком.

За кодом ЄДРПОУ № 14313317 до вказаного вище переліку підприємств увійшло і Запорізьке державне підприємство „Радіоприлад (позивач у справі).

30.10.2012 набрав чинності ОСОБА_3 України „Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно промислового комплексу учасників Державного концерну „Укроборонпром та забезпечення їх стабільного розвитку № 5213-VI (надалі ОСОБА_3 № 5213).

Згідно з преамбулою вказаного вище Закону, він визначає комплекс економічних заходів, спрямованих на вирішення питань заборгованості та забезпечення стабільного розвитку державних підприємств оборонно-промислового комплексу, в тому числі казенних підприємств, які включені до складу Державного концерну "Укроборонпром".

Статтею 2 Закону № 5213 врегульоване питання списання не сплаченої на день набрання чинності цим Законом суми заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу за природний газ, електричну та теплову енергію, водопостачання та водовідведення.

Так, відповідно до приписів п. п.1 п. 1 ст. 2 Закону № 5213, на умовах, визначених цією статтею, підлягає списанню заборгованість підприємств оборонно-промислового комплексу (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) за теплову енергію і природний газ та послуги з його транспортування перед підприємствами, що виробляють, транспортують і постачають теплову енергію, та субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, НАК «Нафтобаз України», її дочірніми компаніями (підприємствами), яка обліковувалась станом на 1 вересня 2012 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Згідно з положення п. 2 ст. 2 Закону № 5213, списання заборгованості (у тому числі з пені, штрафних та фінансових санкцій) відповідно до цієї статті здійснюється підприємствам оборонно-промислового комплексу відповідними субєктами господарювання, які здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, оптовим постачальником електричної енергії, підприємствами, що виробляють електричну енергію, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та її дочірніми компаніями (підприємствами), а також субєктами господарювання, які постачають теплову енергію, надають послуги з водопостачання та водовідведення (далі - учасники процедури списання), у такому порядку:

1) обсяг заборгованості (у тому числі реструктуризованої) визначається з урахуванням вимог законодавства з питань інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, документів та розрахунків і списується учасниками процедури списання у сумах, що обліковуються в бухгалтерському обліку таких учасників, враховуючи у тому числі суми пені, штрафних санкцій, 3 відсотки річних та індекс інфляції на дату списання;

2) для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обовязково входять керівник підприємства як голова комісії та головний бухгалтер і яка визначає обсяг та період виникнення заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів;

3) списання заборгованості проводиться на підставі взаємно погоджених актів звіряння учасників процедури списання, в яких зазначаються обсяг та період виникнення заборгованості, що підлягає списанню;

4) датою списання заборгованості є дата підписання взаємно погоджених актів звіряння учасниками процедури списання;

5) у разі якщо у статутному капіталі підприємства - учасника процедури списання 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, взаємно погоджений акт погоджується органом, уповноваженим управляти таким підприємством.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання приписів Закону № 5213 наказом № 400 від 01.11.2012 позивачем була утворена комісія для списання заборгованості підприємства перед постачальниками електричної енергії, теплової енергії, водопостачання та водовідведення, заборгованості з пені, штрафних та фінансових санкцій, які нараховані на заборгованість, у складі восьми чоловік (п. 1 наказу, копія наявна в матеріалах справи).

05.11.2012 було проведено засідання комісії по списанню заборгованості підприємства перед постачальниками електричної енергії, теплової енергії, водопостачання та водовідведення, заборгованості з пені, штрафних та фінансових санкцій, які нараховані на заборгованість, за результатами засідання комісії складено протокол № 1, копія якого залучена до матеріалів справи (надалі протокол № 1).

Відповідно до вказаного протоколу, комісією визначено, що позивач має заборгованість перед відповідачем в сумі 626683,72 грн. за теплову енергію за договором на відпуск теплової енергії № 1336 від 01.11.1996, яка утворилась станом на 01.09.2012 та непогашена на 30.10.2012.

На виконання вимог Закону № 5213 позивачем було складено відповідний акт звіряння щодо обсягу дебіторської та/або кредиторської заборгованості за теплову енергію, що утворилась на 01.09.2012 та непогашена станом на 30.10.2012, який зі сторони позивачем був підписаний головним бухгалтером та заступником керівника ОСОБА_4

Листом, вих. № 116-2715 від 07.11.2012, позивач надіслав на адресу відповідача акт звіряння щодо обсягу дебіторської та/або кредиторської заборгованості за теплову енергію, що утворилась на 01.09.2012, та непогашена станом на 30.10.2012, що підтверджується фіскальним чеком поштового відділення № 0379 від 08.11.2012 та описом вкладення у цінний лист з відбитком календарного штемпеля від 08.11.2012.

Зазначена кореспонденція була отримана відповідачем 13.11.2012, що підтверджується відповідною відміткою про отримання на повідомленні про вручення поштового відправлення, копія якого залучена до матеріалів справи.

Судом також встановлено, що нотаріально посвідченою довіреністю від 07.06.2011, реєстровий № 2461, виданою директором ЗДП «Радіоприлад» ОСОБА_6, заступник директора з економічних питань Запорізького державного підприємства „Радіоприлад ОСОБА_4 був уповноважений, зокрема, представляти інтереси підприємства у відносинах з усіма фізичними і юридичними особами, в тому числі підприємствами та організаціями, правовими, адміністративними, господарськими та іншими установами, незалежно від їх форми власності та підпорядкування, з усіх без винятку питань (копія довіреності наявна в матеріалах справи).

Наведене підтверджує, що акт звіряння щодо обсягу дебіторської та/або кредиторської заборгованості за теплову енергію, що утворилась на 01.09.2012, та непогашена станом на 30.10.2012, та лист на адресу відповідача щодо направлення вказаного акту вих. № 116-2715 від 07.11.2012 були підписані зі сторони позивача уповноваженою особою.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що списанню в рамках Закону № 5213 підлягає сума основного боргу у розмірі 626683,72 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

В судовому засіданні представники сторін підтвердили розмір заборгованості позивача за теплову енергію перед відповідачем у сумі 626683,72 грн., який сторонами не оспорюється.

У суду не виникає сумніву щодо достовірності вказаних вище обставин та добровільності визнання їх сторонами.

05.03.2013 за №131-515 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу щодо виконання приписів Закону № 5213 та підписання актів звіряння розрахунків в межах процедури списання, що підтверджується фіскальним чеком поштового відділення № 4160 від 05.03.2016 та повідомленням про вручення поштового відправлення від 05.03.2013 (т. 1, ар. с. 16-18).

Зазначена кореспонденція була отримана відповідачем 06.03.2013, про що свідчить відповідна відмітка про отримання на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Згідно з п. п. 4 п. 2 ст. 2 Закону № 5213 датою списання заборгованості є дата підписання взаємно погоджених актів звіряння учасниками процедури списання.

Отже, виходячи з положень наведеного Закону, єдиним спільним документом, який підписують боржник та кредитор, є акт звіряння суми боргу, не погашеного станом на 30.10.2012. Подальше документальне оформлення списання заборгованості боржник і кредитор оформлюють кожен окремо. При цьому незалежно від виконання чи невиконання учасниками процедури списання подальшого оформлення, списання вважається проведеним та виконаним саме з дати підписання взаємно погоджених звірянь учасниками процедури списання.

Відповідачем акти не підписані, відповідь позивачеві не надана. Отже, фактично відповідач відмовилось від виконання вимог Закону № 5213, що спонукало позивача звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно з приписами ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, з актів органів державної влади..

Відповідно до положень ст. 174 Господарського кодексу України (надалі ГК України) господарські зобовязання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність.

У статті 526 ЦК України закріплено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього закону, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 202 ГК України господарське зобовязання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобовязання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

З огляду на наведене, суд зазначає, що до правовідносин між позивачем та відповідачем щодо списання заборгованості застосовуються норми ГК України та ЦК України з урахуванням особливостей, визначених Законом України „Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно промислового комплексу учасників Державного концерну „Укроборонпром та забезпечення їх стабільного розвитку, як спеціального закону, що регулює названі господарські правовідносини.

ОСОБА_3 підставою припинення зобовязань (заборгованості) позивача визначає списання відповідачем цієї заборгованості позивача.

При цьому, наведений ОСОБА_3 № 5213 не передбачає отримання згоди відповідача на списання заборгованості, про яку йдеться у ст. 2 Закону; положення Закону є обовязковими для виконання сторонами, правовідносини між яким врегульовані названим Законом.

Враховуючи досліджені обставини справи, проаналізовані норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно ухилився від списання спірної заборгованості, яка виникла у підприємства оборонно-промислового комплексу ЗДП «Радіоприлад» (позивача у справі) перед ТОВ «ЗМЕК» (відповідачем у справі) у сумі 626683,72 грн., та не сплачена на дату набрання чинності Законом України „Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно промислового комплексу учасників Державного концерну „Укроборонпром та забезпечення їх стабільного розвитку.

За наведених обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заперечення боржника спростовуються вищенаведеними обставинами справи та наступним.

Що стосується обраного позивачем способу захисту:

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом ч.2 ст. 16 ЦК України.

Аналогічні приписи містить ст. 20 ГК України.

Вимога про списання заборгованості належить позивачу на підставі Закону № 5213, відповідає положенням статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України, оскільки такий спосіб захисту прямо передбачений Законом.

Що стосується рішення господарського суду Запорізької області від 27.08.2013 у справі № 908/2025/13, яким позивачу, з підстав невірно обраного ним способу захисту порушеного права, було відмовлено в задоволенні позову про визнання заборгованості позивача перед відповідачем за спожиту теплову енергію, яка існує станом на 01.09.2012, в сумі 626683,72 грн., як такої, що підлягає списанню відповідно до Закону України Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу учасників Державного концерну Укроборонпром та забезпечення їх стабільного розвитку № 5213-VІ від 06.09.2012, то суд зазначає, що наявність вказаного рішення не позбавляє позивача права звернутися до суду з позовними вимогами, обравши іншій спосіб захисту такий, що відповідає приписам закону.

Що стосується доводів відповідача стосовного того, що позивач, в обґрунтування заявленого позову, посилається на підпункт статті Закону № 5213, яка передбачає списання штрафних санкцій, тоді як заборгованість складається з суми основного боргу, суд зазначає наступне.

Зі змісту позовної заяви, з наданих позивачем письмових пояснень та нормативних обґрунтувань вбачається, що позивач обґрунтовує свої вимоги Законом №5213 в цілому, який передбачає списання як основної заборгованості, так і пені, штрафних та фінансових санкцій, а тому доводи відповідача не ґрунтуються на матеріалах справи.

В судових засіданнях позивач пояснив, що в тексті позову помилково було вказано п. п. 4 п. 1 ст. 2 Закону № 5213, замість п. п. 1 п. 1 ст. 2 Закону № 5213, проте, це не змінює основного нормативно-правового обґрунтування вимог позивача, яким виступає ОСОБА_3 № 5213.

Фактично, позивач вказує, що просить зобовязати відповідача виконати обовязок в натурі та списати заборгованість позивача в сумі 626683,72 грн., яка підпадає під дію п. п. 1 п. 1 ст. 2 закону № 5213.

Суд також вважає за необхідне відзначити, що суд касаційної інстанції надав оцінку наведеним вище обставинам та зазначив у своєї постанові від 13.01.2016 про вірно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та належне обґрунтування заявлених позивачем вимог (том 1 а.с.181).

Заперечення відповідача з приводу того, що застосування положень п. п. 1 п. 2 ст. 2 Закону № 5213 можливе при одночасному застосуванні п. п. 5 п. 1 ст. 2 цього Закону, спростовуються наступним:

Пункт 1 статті 2 Закону № 5213 містить перелік заборгованості, які підлягає списанню в розумінні Закону № 5213.

При цьому, списання заборгованості за п. п. 1 пункту 1 ст. 2 Закону № 5213 не ставиться в залежність від наявності заборгованості, вказаної в п. п. 5 п. 1 ст. 2 цього Закону.

Пункт 1 ст. 2 Закону № 5213 вказує на безумовність проведення списання заборгованості, не передбачає наявність певних умов для проведення процедури списання.

З аналізу положень ст. 2 Закону № 5213 підлягає списанню заборгованість підприємств оборонно-промислового комплексу (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) за теплову енергію і природний газ та послуги з його транспортування перед підприємствами, що виробляють, транспортують і постачають теплову енергію, та субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірніми компаніями (підприємствами), яка обліковувалася станом на 1 вересня 2012 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом, незалежно від того, чи наявна на день списання у підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, заборгованість перед субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, в межах сум, що підлягають списанню учасникам процедури списання - підприємствам оборонно-промислового комплексу, яка виникла станом на 1 вересня 2012 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Фактично, в п. п. 5 п. 1 ст. 2 Закону № 5213 законодавець передбачив можливість, при наявності у підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, заборгованості перед субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, також проведення списання такої заборгованості в межах сум, списаних учасникам процедури списання - підприємствам оборонно-промислового комплексу, яка виникла станом на 1 вересня 2012 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Відсутність у підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію (яким є відповідач у справі), заборгованості перед субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, не є підставою для невиконання такими підприємствами приписів Закону № 5213 щодо проведення списання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу (яким є позивач) (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) за теплову енергію і природний газ та послуги з його транспортування…, яка обліковувалася станом на 1 вересня 2012 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний суд України у своїй постанові від 02.12.2015, копія якої залучена до матеріалів справи.

Що стосується тверджень відповідача про те, що на день складання акту звірки для проведення списання заборгованості за умовами Закону № 5213 позивачем не була створена відповідна комісія для вирішення цього питання, а наявний в матеріалах акт звіряння не підписаний керівником позивача, то суд вказує, що під час розгляду даної справи позивачем надано суду копії відповідного наказу по підприємству щодо створення комісії на підприємстві (№ 400 від 01.11.2012), протоколу засідання комісії щодо вирішення питання проведення процедури списання заборгованості (№ 1 від 05.11.2012), довіреності на імя ОСОБА_4 і підтвердження його повноважень на підписання акту звіряння заборгованості (реєстр. № 2461 від 07.06.2011).

Суд ознайомив відповідача із вказаними документами.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізька міська енергетична компанія (69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-А, ) виконати обовязок із списання заборгованості Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (69600, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 3, ) у сумі 626683 (шістсот двадцять шість тисяч шістсот вісімдесят три) гривні 72 коп. відповідно до вимог Закону України Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу учасників Державного концерну Укроборонпром та забезпечення їх стабільного розвитку № 5213-VI від 06.09.2012.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізька міська енергетична компанія (69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-А, ) на користь Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (69600, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 3, ) суму 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять сім) гривень 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.03.2016.

Суддя Т.М. Шевченко