ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р.Справа № 915/1969/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.,

Суддів: Ліпчанська Н.В.., Гладишевої Т.Я.,

при секретарі судового засідання Кіртоки Л.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився, повідомлений належним чином;

від відповідача: не з'явився, повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 17 грудня 2015 року

по справі № 915/1969/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення кредитних коштів, відсотків, комісії та пені за користування кредитними коштами за кредитним договором, всього 15278,05 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 15278,05 грн., з яких із яких: 5143 грн. 09 коп. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 4528 грн. 92 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 840 грн. 93 коп. - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 4765 грн. 11 коп. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань, передбачених "Умовами та правилами надання банківських послуг" (далі - Умови), Тарифами Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http:/privatbank.ua, котрі разом із заявою підприємця від 25.02.2013 р. про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та відкриття рахунку складають договір банківського обслуговування від 25.02.2013 р., а саме, зобов'язань щодо своєчасного і в повному обсязі повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними та комісійної винагороди, у зв'язку з чим на підставі Умов на суми заборгованості нараховано пеню, а також про стягнення грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 17 грудня 2015 року по справі № 915/1969/15 залишено без розгляду позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в частині вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань зі сплати відсотків та комісії за користування кредитом за укладеним між ними договором банківського обслуговування від 25.02.2013 р., на підставі п.5 ч.1 ст. 81, ст. 86 ГПК України, оскільки, за висновком суду, позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, а саме - розрахунок пені за прострочення сплати відсотків і комісії за користування кредитними коштами.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 17 грудня 2015 року по справі № 915/1969/15 (суддя Коваль Ю.М.) позов публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", грошові кошти в загальній сумі 10630 грн. 22 коп., із яких: 5143 грн. 09 коп. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 3956 грн. 89 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 840 грн. 93 коп. - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 689 грн. 31 коп. - пеня за прострочення повернення кредитних коштів; а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 1218грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість нарахування основної заборгованості та комісії за користування кредитом, та дійшов висновку про відсутність належного та обґрунтованого розрахунку відсотків за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, тому здійснив власний розрахунок.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, до суду звернулось Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» з апеляційною скаргою, в якій просить його змінити в частині зменшення заборгованості з процентів за користування кредитом та пені і задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначав, що не згоден з прийнятим рішенням в частині зменшення розміру заборгованості з процентів за користування кредитом та в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені.

Скаржник наголошує, що правомірно змінив процентну ставку за користування кредитом з 24% до 36% річних, за борг, що виник понад 45 днів, та 56% за борг понад 3 місяці, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг, та повідомив відповідача про зміну процентної ставки через електронну систему Приват24, що підтверджується копією Виписки від 05.06.2014 року., також інформацію про зміну ставки було розміщено на офіційному сайті банку, що згідно умов укладеного договору між банком та клієнтом вважається належним повідомленням про зміну умов договору.

Відповідач після зміни умов та правил продовжував користуватись послугами банку, а отже, на думку апелянта, за будь-яких умов є таким, що прийняв внесені зміни до Умов та правил надання банківських послуг.

В судове засідання 22.03.2016 року представники сторін не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, тому судова колегія дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги ПАТ КБ «Приватбанк» за відсутністю представників сторін.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні 22.03.2016 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та часткового скасування рішення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та перевірено апеляційним судом, 25.02.2013 р. відповідачем була підписана заява про відкриття поточного рахунку, згідно якої відповідач приєднався до "Умов та тарифів надання банківських послуг" (далі - Умови), що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua/, що разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 25.02.2013 року (т.1 а.с.14).

За своєю юридичною природою укладений сторонами договір є змішаним договором здійснення банківських операцій, який містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору.

Умовами, які діяли в редакції станом на момент підписання договору, і які є невід'ємною частиною укладеного між сторонами договору від 25.02.2013 р., передбачено таке.

Банк при наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати обслуговування кредитного ліміту відповідача на вказаному рахунку, про розміри якого позивач повідомляє клієнта на свій вибір або у письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та відповідача. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами, Тарифами банка, розміщеними в мережі Інтернет на сайті http://www.privatbank.ua.

Кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів відповідача в межах кредитного ліміту. Позивач здійснює обслуговування ліміту відповідача, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку відповідача, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (пп. 3.18.1.1 Умов).

Ліміт може бути змінений відповідачем в односторонньому порядку, передбаченому Умовами, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами позивача. Підписавши угоду, відповідач висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться позивачем в односторонньому порядку шляхом повідомлення відповідача на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку сторін (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms - повідомлення або інших) (пп. 3.18.1.6 Умов).

Проведення платежів відповідача в порядку обслуговування кредитного ліміту, здійснюється позивачем протягом одного року з моменту, зокрема, підписання угоди про приєднання відповідача до Умов. При порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбачених Умовами, позивач, на власний розсуд, має право змінити умови кредитування, встановити інший строк повернення кредиту. При належному виконанні відповідачем зобов'язань, передбачених Умовами, здійснення платежів відповідача в порядку обслуговування ліміту може бути продовжено позивачем на той же строк (пп. 3.18.1.8 Умов).

Періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Період безперервного користування кредитним лімітом становить не більше 35 днів. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку відповідача при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом у цей період не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченню якого на поточному рахунку зафіксоване нульове дебетове сальдо (пп. 3.18.1.11 Умов).

Відповідач зобов'язався сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом, проводити погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитом та повністю повернути кредит не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого пп. 3.18.1.11 Умов (п.п.3.18.2.2.2, 3.18.2.2.3).

Банк має право при порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, зокрема, змінити умови кредитування - вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом у повному обсязі (пп. 3.18.2.3.4 Умов).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Нормою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 3.18.1.5 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт стосовно до розділу Умов являє собою суму грошових коштів, у межах якої позивач здійснює оплату розрахункових документів відповідача понад залишок коштів на його поточному рахунку. Ліміт розраховується згідно затвердженої внутрішньобанківської методики на підставі даних про рух грошових коштів по поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників відповідно до внутрішньобанківських нормативів і нормативних актів Національного банку України.

Відповідно до ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до розділу 3.18.4 Умов, яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку відповідача при закритті банківського дня відповідач виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця, розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, відповідач виплачує позивачу за користування кредитом проценти в розмірі 24,0 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

У разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду; в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання відповідача щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні відповідачем будь-якого з грошового зобов'язання відповідач сплачує позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі 48,0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення відповідачем будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права позивача на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, відповідач сплачує пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Згідно з п. 3.18.4.4 Умов, відповідач сплачує позивачу винагороду за використання ліміту, відповідно до п.п. 3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, який існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку передбаченому Умовами.

Пунктом 3.18.5.1 Умов передбачено, що при порушенні відповідачем будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п.п. 3.18.2.2.2, 3.18,4.1, 3.18.4.2, 3,18.4.3, термінів повернення кредиту передбачених п., п, 3.18,1,8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченого п., п. 3.18.2,2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

На виконання умов укладеного сторонами договору Банком встановлено для підприємця ОСОБА_3 кредитний ліміт у розмірі 6000 грн., починаючи з 21.03.2014 р., що випливає з довідки Банку від 09.10.2015 р. № 08.7.0.0.0/03 та з витягу з особового рахунку відповідача за період 26.03.2014 р.-04.11.2015 р.

Згідно цього ж витягу з особового рахунку підприємця ОСОБА_3 та розрахунку заборгованості, викладеного у додаткових поясненнях до позовної заяви, випливає, що в період з 26.03.2014 року по 01.04.2014 р. відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн., 12.05.2014 року ним проведено часткову оплату у розмірі 856,91 грн., решта заборгованості у розмірі 5 143,09 грн. залишилась несплаченою.

Враховуючи наведені положення законодавства та умови, укладеного між сторонами договору, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 5143,09 грн. з повернення кредитних коштів, а також 840 грн. 93 коп. - заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом за період 01.05.2014 р.-01.10.2015 р..

Водночас, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції дійшов невірних висновків про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин у період 01.07-31.07.2014 р. відсоткової ставки у розмірі 36 % річних та у період 01.07.2014 р.-02.11.2015 р. відсоткової ставки у розмірі 56 % річних щодо заборгованості за відсотками за користування кредитом, виходячи з наступного.

Так, в силу приписів статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Згідно п.3.18.1.12 Умов та правил надання банківських послуг, для розрахунку процентів за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка. Процентна ставка до розрахунку залежить від строку існування непогашеного залишку по кредиту. Процентна ставка може бути змінена банком в порядку передбаченому даним розділом «Умов та правил надання банківських послуг».

Таким чином, відповідач, підписуючи заяву про відкриття поточного рахунку та приєднуючись до Умов та тарифів надання банківських послуг, надав згоду на встановлення змінюваної процентної ставки та подальшу її зміну.

Пунктом 3.18.2.3.1. передбачено: що сторони в порядку ч.1 ст. 212 ЦК України дійшли взаємної згоди про те, що процентна ставка за користування кредитом може бути підвищена Банком у разі якщо підвищиться облікова ставка НБУ на 1 чи більше пунктів, чи/або курс гривні до іноземної валюти 1-ї групи класифікатора іноземних валют збільшиться на 5 або більше процентів, чи/або вартість ресурсів на міжбанківському грошовому ринку збільшиться на 5 чи більше процентів. Сторони домовились, що збільшена процентна ставка починає діяти після того, як Банк повідомить Клієнта про настання подій, зазначених в даному пункті, а клієнт не сплатить наявну перед банком заборгованість в порядку і строки, передбачені «Умовами і правилами надання банківських послуг». Банк повідомляє клієнта про настання подій, зазначених в даному пункті, на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронного зв'язку банка та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, SMS-повідомлення чи інших.).

Відповідно до встановлених НБУ офіційних курсів гривні до іноземних валют, з 01.01.2014 року по 27.05.2014 року коли курс долара США змінився з 7,99 грн. до 11,75 грн., що становить більше ніж 5% (а.с.78-79).

На підставі протоколу кредитного комітету від 27.05.2014р., затвердженого 30.05.2014р. за № З.ВГЧ/201/3/2/6-6782641, ПАТ КБ «Приватбанк» було прийнято рішення про підвищення процентної ставки по кредитним лімітам на рахунках після пільгового періоду з 24% до 36%річних - понад 45днів, 56% - понад 3 місяці. Комісія 0,9% для пільгового періоду - без змін (а.с.71-77).

На виконання умов 3.18.2.3.1 Умов, Банк повідомив відповідача про підвищення процентної ставки з 01.07.2014р. через електронну систему Приват24, що підтверджується копією Виписки від 05.06.2014р. (а.с.55), а також розміщено вказану інформацію на офіційному сайті банку www.privatbank.ua., що згідно укладеного договору між банком та клієнтом вважається належним повідомленням про зміну умов договору.

Судова колегія наголошує, що підписавши заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в порядку діючого законодавства, клієнт засвідчив згоду на ведення з банком документообігу, у тому числі підписання угод, договорів, додаткових угод до них, заяв, актів, платіжних та інших документів. Підписавши Умови і Правила надання банківських послуг, клієнт приєднався та зобов'язався виконувати викладені в них умови.

При цьому, згідно виписки з Приват24, у разі наявності у клієнта питань чи пропозицій, запропоновано направити листа на електронну пошту, скористатися формою на сайті або звернутись до чату «Допомога онлайн» (т.1.а.с.55)

Заяв чи претензій відповідача з приводу розірвання договору чи незгоди з умовами банку матеріали справи не містять, тобто, відповідач надав згоду на встановлення змінюваної процентної ставки та подальшу її зміну.

Колегією суддів встановлено, що відповідач після зміни Умов та правил продовжував користуватися послугами банку, а отже за будь-яких умов є таким, що прийняв внесені зміни до Умов та правил надання банківських послуг та погодився з ними, будь-яких інших доказів погодження зміни процентної ставки не потрібно відповідно до Умов та правил.

Досліджуючи вірність та обґрунтованість розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитом, судова колегія дійшла висновків про їх невірність та необґрунтованість в частині визначення періоду нарахування відсотків відповідно до Умов та правил надання банківських послуг.

Як вбачається з додаткових пояснень до позовної заяви від 08.12.15р., Банком у період 26.03 - 27.04.2014 р. не нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами, а в період 28.04-30.06.2014 р. нараховані відсотки, виходячи із ставки 24 % річних, і в подальшому за період 01.07-31.07.2014 р. - виходячи із ставки 36 % річних, і за період 01.08.2014 р.-04.11.2015 р., - виходячи із ставки 56 % річних, а всього відсотків за період 28.04.2014 р.-04.11.2015 р., з урахуванням того, що 12.05.2014 р. відповідачем частково їх погашено, у сумі 4528 грн. 92 коп. (т.1 а.с.43-49)

Разом з тим, судова колегія здійснила власний перерахунок, відповідно до положень розділу 3.18.4 Умов, яким затверджений порядок розрахунків, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку відповідача при закритті банківського дня відповідач виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця, розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При необнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, відповідач виплачує позивачу за користування кредитом проценти в розмірі 24,0 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

У разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду; в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання відповідача щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні відповідачем будь-якого з грошового зобов'язання відповідач сплачує позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі 48,0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Як встановлено судом, відповідач отримав кредит 26.03.2014 року, отже, до 25.04.2014 проценти нараховуються за ставкою 0% річних.

Оскільки погашення кредиту до 25.04.2014 року здійснено не було, протягом 90 днів з 26.04.2014 року по 25.07.2014 року на суму заборгованості нараховується проценти за користування кредитом, при цьому, до 30.06.2014 року - за ставкою 24,0% річних, а з 01.07.2014 року по 25.07.2014 року, у зв'язку з внесенням змін до Умов, - за ставкою 36,0% річних.

У зв'язку з тим, що кредит не було погашено після спливу 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню (20-25.04.14 року), починаючи з 91 дня - 26.07.2014 року - кредит вважається простроченим, та в період з 26.07.14 року до 04.11.2015 року на заборгованість нараховуються проценти за ставкою 56% річних відповідно до змінених Умов.

Отже, проценти на заборгованість у розмірі 6000 грн. з 26.04.2014 по 30.06.2014 за ставкою 24% річних складають 260,38 грн.; проценти на заборгованість у розмірі 5143,09 грн. (у зв'язку з частковою оплатою 12.05.14р.) за період з 01.07.2014 р. по 25.07.14р. за ставкою 36% річних складають 126,81 грн., проценти на борг 5143,09 грн. за період з 26.07.14р. по 04.11.15р. за ставкою 56% річних складають 3684,98 грн., що сумарно складає 4072,17 грн., а не 4528 грн. 92 коп., як було заявлено в позові.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія доходить висновку, що у відповідності до умов заявки від 25.02.2013 року та п. 3.18.2.3.1 Умов та Правил, позивачем було повідомлено відповідача про зміну процентної ставки, а тому до стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають 4072,17 грн. заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 26.04.14 - 04.11.15, чого помилково не було враховано судом першої інстанції.

Досліджуючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції стосовно вимог про стягнення пені, судова колегія розглядає вимоги про стягнення заявленої пені в повному обсязі, оскільки постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 року скасовано ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17 грудня 2015 року про залишення без розгляду позову по даній справі в частині вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань зі сплати відсотків та комісії за користування кредитом за укладеним між ними договором банківського обслуговування від 25.02.2013 р..

В позовній заяві Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" просило суд стягнути з відповідача на користь позивача 4765,11 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

У розумінні статті 230 Господарського кодексу України пеня є господарською санкцією у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено умовами договору.

Пунктом 3.2.1.5.1 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пунктами 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених пунктами 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого пунктами 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення пені за прострочку виконання відповідачем окремо зобов'язання по сплаті тіла кредиту, винагороди (комісії), відсотків за користування кредитом.

В додаткових поясненнях до позовної заяви від 08.12.2015р. позивач зазначає, що пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором нарахована у відповідності з пунктом 3.18.5.1 (з 01.07.2014 року - пунктом 3.2.5.1) Умов та правил надання банківських послуг, виходячи із розміру подвійної облікової ставки НБУ за період з 18.11.2013 року по 04.11.2015 року, разом з тим: пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань з повернення кредиту нарахована в період з 22.08.2014 року по 04.11.2015 року, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань зі сплати відсотків нарахована за період з 05.02.2014 року по 04.11.15р., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань зі сплати комісії нарахована за період з 18.11.13 року по 04.11.15 року.

Крім того, у письмових поясненнях, наданих позивачем 18.03.2016 року в суді апеляційної інстанції, позивач зазначає вже інший період нарахування пені, а саме: пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань з повернення тіла кредиту нарахована за період з 04.08.2014 року по 04.11.15 року у розмірі 2839,26 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань зі сплати відсотків нарахована за період з 05.02.2014 року по 04.11.15р. у розмірі 1685,80 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань зі сплати комісії нарахована за період з 04.06.2014 року по 04.11.15 року у розмірі 294,58 грн.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, розрахунок пені за прострочку погашення всіх видів заборгованості зроблено позивачем з порушенням умов договору.

Пунктом 3.2.1.4.1.3 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91 дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем не виконано вчасно грошове зобов'язання з повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитним лімітом. Проте, позивач здійснив невірний розрахунок позову в частині нарахування пені на тіло кредиту, на відсотки та на комісію.

Позивачем в розрахунку позовних вимог допущено часткову невідповідність періодів нарахування пені Умовам та правилам надання банківських послуг, крім того, нараховані суми в розрахунку є попередньо збільшеними (тобто, пеня нарахована не на суму боргу, а вже на збільшену з врахуванням попередньої пені).

Як зазначено вище, суд звертає увагу на те, що позивач зазначає різні періоди нарахування пені за несвоєчасне виконання зобов'язань з повернення тіла кредиту, зі сплати відсотків, зі сплати комісії без належного обґрунтування її нарахування.

При цьому, прострочена заборгованість відповідача у розмірі 5143,09 грн. виникла лише з 26.07.2014 року, хоча позивач помилково зазначає дату виникнення заборгованості 01.08.2014 року (т.2 а.с.82-83).

Пеня за несвоєчасну сплату відсотків нарахована позивачем з 05.02.2014 року, пеня за несвоєчасну сплату комісії нарахована з 04.06.2014 року, тобто ще до виникнення прострочення основного зобов'язання, яке виникло лише 26.07.2014 року, що суперечить ст.230 ГК України.

Таким чином, судова колегія доходить висновку, що сума пені, нарахована банком за наданим розрахунком, є невірною.

Судом апеляційної інстанції здійснено власний перерахунок пені за прострочку виконання відповідачем його зобов'язання з повернення кредитних коштів у розмірі 5143,09 грн. (пені на тіло кредиту)

Як вже зазначалось вище, в додаткових поясненнях до позовної заяви від 08.12.2015р. позивачем нараховано пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань з повернення кредиту за період з 22.08.2014 року по 04.11.2015 року.

Разом з тим, судовою колегією встановлено, що прострочення зобов'язання виникло з 26.07.2014 року.

Разом з тим, враховуючи положення п.2 ч.1 ст.83 ГПК України, згідно яких суд має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони, оскільки клопотання про вихід за межі позовних вимог відсутнє, судова колегія вважає за доцільне здійснювати перевірку нарахування пені з 22.08.2014 року - як зазначено позивачем.

Стосовно періоду нарахування пені, враховуючи доводи апелянта про незастосування до спірних правовідносин ч.6 ст.232 ГК України у зв'язку з тим, що Умовами передбачений інший строк нарахування пені, а саме трирічний, судова колегія вважає за доцільне дослідити законність та обґрунтованість періоду нарахування пені.

Матеріали справи містять два витяги з Умов та правил надання банківських послуг, без зазначення дати їх складання, зміни, затвердження, тощо. При цьому, нумерація пунктів відрізняється, де-які пункти взагалі відсутні.

Відповідно до п.3.2.1.5.4 Умов (що містяться т.1 а.с.15-26), нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (трьох років) з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Пунктом 3.2.1.5.1 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пунктами 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених пунктами 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого пунктами 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Водночас, відповідно до п.3.18.5.4 Умов та правил надання банківських послуг (що містяться у т.1 а.с.56-58), нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.3.18.0.5.1, 3.18.5.2, 3.18.5.3, здійснюється протягом 3 (трьох років) з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Разом з тим, пункт 3.18.0.5.1 в Умовах відсутній. Крім того, також відсутній і пункт 3.18.2.2.8.

Отже, за результатами аналізу наявних в матеріалах справи витягів з Умов та правил надання банківських послуг, судова колегія наголошує, що дані Умови не містять відомостей про дату їх затвердження, мають протирічливі положення в частині строків нарахування пені, що унеможливлює їх застосування до спірних правовідносин щодо стягнення суми пені за розрахунком позивача.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконаним.

Таким чином, здійснивши перерахунок пені за період з 22.08.2014 року згідно позовних вимог по 26.01.2015 року (шестимісячний термін), суд встановив розмір пені в сумі 584, 76 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Одночасно з цим, апеляційна інстанція вважає, що позивачем не доведено ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції правильність розрахунку пені за прострочку сплати винагороди та відсотків (при розгляді апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції позивач надавав додаткові пояснення щодо нарахування пені, однак перевірити розрахунок пені вбачається неможливим).

Цей розрахунок є складовою ціни позову і відповідно до норм статей 22, 54 Господарського процесуального кодексу України повинен бути обґрунтованим та підтвердженим умовами договору, укладеного сторонами в спрощеній формі.

Так, виходячи із складності Умов та правил надання банківських послуг, викладених в різних редакціях пунктів, які мають складний бланкетний характер, та викликають труднощі в розрахунку штрафних санкцій з огляду на правильність визначення періоду нарахування пені, її розміру тощо, позивач повинен довести суду належним чином правильність здійсненого ним розрахунку штрафних санкцій.

В даному ж випадку позивачем не доведено суду відповідність зробленого ним розрахунку умовам договору та нормам чинного законодавства України, тому судова колегія доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення пені, нарахованої на відсотки та комісію, у розмірі 4082,70 грн. не підлягають задоволенню, в зв'язку з невірним розрахунком.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 04 серпня 2015 року у справі № 910/27507/14.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення господарського суду Миколаївської області підлягає частковому в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитним лімітом та в частині стягнення пені, з прийняттям нового рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, ч.2 ст.103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 17 грудня 2015 року по справі № 915/1969/15 скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитним лімітом та в частині стягнення пені, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» грошові кошти у загальній сумі 10 640, 95 (десять тисяч шістсот сорок грн. 95 коп.) грн., з яких 5143,09 грн. (п'ять тисяч сто сорок три грн. 09 коп.) - заборгованості з повернення кредитних коштів; 4072,17 грн. (чотири тисячі сімдесят дві грн. 17 коп.) - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 840, 93 грн. (вісімсот сорок грн. 93 коп.) - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 584, 76 грн. (п'ятсот вісімдесят чотири грн. 76 коп.)- пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором.

В решті позовних вимог відмовити.»

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідні накази із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Повний текст постанови підписаний 28.03.2016 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя Т.Я. Гладишева