ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.03.16р. Справа № 904/177/16

За позовом Комунального підприємства "Адміністративно-технічне управління" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до Виробничого по виконанню будівельно-монтажних робіт кооперативу "Днепр", м. Синельникове, Дніпропетровська область

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на боці Позивача: Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про тстягнення 19 241, 93 грн. за договором на виконання ремонтних робіт

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. № 2332/2-04 від 31.12.2015р.

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: ОСОБА_2 представник - дов. № 16-7 від 05.01.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Адміністративно-технічне управління" Дніпропетровської міської ради звернулось до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з Виробничого по виконанню будівельно-монтажних робіт кооперативу "Днепр" 19 241,93 грн. за договором на виконання ремонтних робіт № 4/12 від 03.04.2012р.

Позовні вимоги мотивовані завищенням вартості будівельних робіт, які були виконані відповідачем за договором на виконання ремонтних робіт № 4/12 від 03.04.2012р.

Ухвалою суду від 02.03.2016р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на боці Позивача залучено Державну фінансову інспекцію в Дніпропетровській області.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

У судові засідання представник відповідача не з'явився, причин нез'явлення суду не повідомив, відзиву на позов та інші витребувані судом документи не надав, з приводу чого суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 14.01.2016р., з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: 52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.. Леніна, буд. 130, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду для відповідача.

Від відповідача конверт з ухвалою повернувся на адресу господарського суду з відміткою поштового відділення.

При цьому, судом здійснені всі можливі заходи щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а саме: юридична адреса, на яку надсилалась кореспонденція суду, підтверджена Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 14.01.2016р.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвала суду від 15.01.2016р. була надіслана відповідачу завчасно з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Слід зазначити, що в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Так, господарський суд прийшов до висновку, що незнаходження відповідача за його адресою реєстрації, що має наслідком неотримання кореспонденції суду про повідомлення щодо часу та місця розгляду даної справи, не може прийматися до уваги судом, оскільки свідчить, що неотримання ухвал суду відповідачем відбулося саме з його вини. Відповідач, у разі незнаходження за його адресою реєстрації, повинен був докласти зусиль про отримання поштових відправлень за цією адресою. Крім того, неотримання ухвал суду відповідачем у вказаному випадку не може бути причиною для порушення законного права позивача на розумний строк розгляду його справи.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, оскільки ухвала суду від 15.01.2016р. була надіслана на адресу відповідача, яка підтверджена Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 14.01.2016р. та неотримана відповідачем внаслідок його недобросовісної поведінки, що полягає у незабезпеченні вчасного отримання поштової кореспонденції за своєю адресою реєстрації.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Крім цього, відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Третя особа надала пояснення, в яких зазначила, що з позовними вимогами погоджується та вважає їх обґрунтованими.

В ході судового розгляду справи судом було запропоновано позивачу провести судову експертизу для встановлення фактів, зазначених в Акті Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області № 06-21/06 від 10.12.2014р.

Позивач пояснив, що оплатити за проведення експертизи він не зможе.

Враховуючи позицію позивача та те, що відповідач ухвали суду не отримує, в судове засідання не зявляється, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Ухвалою суду від 02.03.2016р. розгляд справи відкладався на 22.03.2016р.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні 22.03.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2012р. між Виробничим по виконанню будівельно-монтажних робіт кооперативом «Днепр» (далі відповідач, підрядник) та Комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради (далі позивач, замовник) укладено Договір № 4/12 на виконання ремонтних робіт (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору замовник доручає, а підрядник зобовязується виконати ремонт приміщення санвузла та приміщення №1 за адресою: 49005, м. Дніпропетровськ, пр.. Гагаріна, 13/15.

Підрядник виконує роботи, які є предметом цього договору, а саме ремонт приміщень санвузла та приміщення № 1 за адресою: 49005, м. Дніпропетровськ, пр.. Гагаріна, 13/15. Перелік робіт визначений в кошторисі, яка є невідємною частиною цього договору. (п. 1.2. договору).

Згідно п. 1.4. Договору роботи проводяться з матеріалів підрядника та субпідрядника.

Підрядник зобовязується провести ремонт у відповідності з вимогами замовника та встановленими будівельними нормами та правилами (п.п. 2.1., 2.1.1. Договору).

У відповідності до п. 2.1.4. Договору підрядник в праві підвищити вартість ремонтних робіт по цьому договору у разі збільшення замовником робіт.

Замовник зобовязаний оплатити вартість робіт та матеріалів у відповідності з умовами цього договору (п.п. 2.2., 2.2.2. Договору).

Пунктом 3.1. договору встановлено, що здача-приймання робіт по цьому договору проводиться по закінченню їх виконання на підставі Акта виконаних робіт по формі КБ-2в та КБ-3 (далі Акт КБ-2в, КБ-3).

Відповідно до п. 4.1. Договору вартість ремонтних робіт по цьому договору визначена в передбаченій підрядником договірній ціні, яка є невідємною частиною цього договору та складає: 223 609,92 грн., в тому числі ПДВ 20% - 37 268,32 грн.

Пунктом 4.2. Договору встановлено, що замовник проводить передоплату в розмірі 30% від вартості узгодженої суми. Кінцевий розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі Акта КБ-2в, КБ-3.

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та дії до 31.12.2012р. (а.с. 7.1. Договору).

04.06.2012р. сторонами підписано Додаткову угоду №1 до договору підряду № 4/12 від 03.04.2012р., відповідно до якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобовязання здійснити обладнання ремонтної площадки обєкта відповідно кошторису, яка додається до цієї додаткової угоди, який знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 13/15.

Строк виконання вказаних в цій додатковій угоді робіт:

Дата початку робіт 05.06.2012р.

Дата закінчення робіт 20.06.2012р.

Вартість вказаних в цій додатковій угоді робіт складає: 19 981,34 грн., в т.ч. ПДВ 3 330,22 грн.

Сторонами підписано підсумкову відомість ресурсів (а.с. 30-37), розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису (а.с. 38-42), довідку про вартість виконаних робіт (а.с. 43, 60, 67).

Відповідно до актів ф. №КБ-2 відповідачем виконано будівельні роботи по договору на загальну суму 243 591,26 грн., а саме:

- акт ф. № КБ-2 від 09.04.2012р. № 5 на суму 43 150,13 грн.;

- акт ф. № КБ-2 від 20.06.2012р. № б/н на суму 19 981,34 грн.;

- акт ф. № КБ-2 від 24.06.2012р. № б/н на суму 180 459 ,79 грн. (а.с. 23-29, 44-59, 61-66).

Позивач з відповідачем розрахувався за виконані роботи у повному обсязі у сумі 243 591,26 грн.

За результатами проведення позапланової ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» Дніпропетровської міської ради, Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області (Акт №06-21/06 від 10.12.2014р. (а.с. 68-76)) було встановлено, що при перевірці правильності застосування підрядником кошторисних норм на ремонтні роботи санвузла та офісного приміщення позивача до актів ф. № КБ-2в відповідачем було включено норми «Шпатлювання стель шпаклівкою» (Р11-60-2), «Додавати на кожній 1ммзмінення товщини» (Р11-60-4), Поліпшення фарбування полівінілацетатними водо емульсіями сумішами стель по збірних конструкціях, підготовлених під фарбування» (Р12-49-6), тоді як потрідно було застосовувати норму «Поліпшення фарбування полівінілацетатними водо емульсіями сумішами стель по штукатурці» (Р-12-49-4) до складу якої враховано виконання робіт з очищення, розшивки тріщин, часткової підмазки, шліфовки підмазаних місць, першої суцільної шпаклівки, шліфовки, ґрунтовки, флейцювання, шліфовки, другої окраски, флейцювання або торцювання, витягування філенок та загальні витрати праці робітників-будівельників при виконанні вищевказаної роботи є значно меншими, ніж при виконанні попереднього комплексу робіт.

Завищена вартість робіт при використанні норми Р11-60-1, Р11-60-3, Р12-49-5, які необхідно було замінити на норму Р12-49-3.

Підрядником до актів ф.№ КБ-2 включено норми «Розбирання покриттів підлог з керамічних плиток» (Р7-2-7) та «Розбирання цементних покриттів підлоги» (Р-7-2-8), тоді як потрібно було за висновком ДФІ, застосовувати тільки одну норму «Розбирання покриттів підлог з керамічних плиток» (Р7-2-7), оскільки складом виконання робіт цієї норми враховані витрати праці робітників-будівельників на виконання робіт з розбирання покриттів з очищення основ. Додаткове включення відповідачем даних робіт за нормою Р7-2-8 призводить до подвійного врахування витрат праці робітників-будівельників на виконання вказаного комплексу робіт.

Відповідачем до актів ф. №КБ-2в включено норми «Улаштування каркасів для акустичних конструкцій стін, металевих з деревяними брусками» (Р13-23-1) та «Улаштування каркасів для акустичних конструкцій стель, металевих» (Р13-23-2), тоді як потрібно було застосовувати норми «Улаштування каркасів стель і стін із гнутих оцинкованих профілів, пристрій каркаса стін під облицювання гіпсокартоном» (ПР15-4055) та «Улаштування каркасів стель і стін із гнутих оцинкованих профілів, пристрій каркаса стелі під облицювання гіпсокартоном» (ПР15-4054), оскільки склад виконання робіт за останніми нормами відповідає фактично виконаній роботі, а також загальні витрати праці робітників-будівельників при виконанні робіт за цими нормами є значно меншими, ніж при виконанні попереднього комплексу робіт.

Аналогічна ситуація склалася під час використання норм Р13-27-3, Р13-28-3, які, як вказано в акті КРУ- необхідно замінити на норми ПР15-4062 та ПР15-4059.

Відповідачем до актів ф.№КБ-2в було включено норми «Розбирання трубопроводів з водогазопровідних труб діаметром 25 мм» (Р15-1-1), якою передбачається розбирання трубопроводів і кріплень із збереженням труб, згвинчуванням арматури, перевірка та очищення труб від накипу, відбір та складування труб і фасонних частин та виконання операцій з приведення вказаних матеріалів у придатний стан. За висновком контрольно-ревізійного управління - вказана норма для визначення вартості цих робіт застосовуватися не може, оскільки під час капремонту прокладка трубопроводів виконувалася із нових металевих та поліетиленових трубопроводів та їх частин. Вартість даних робіт повинна бути визначена за нормою «Прокладення трубопроводів водопостачання із сталих водо газопровідних оцинкованих труб діаметром 25 мм» (Р15-15-3) із застосуванням до норм витрат праці робітників-будівельників, часу експлуатації машин і механізмів, матеріальних ресурсів, що використовуються при демонтажі поправочного коефіцієнту на демонтаж-0,4.

Підрядником до актів ф. №КБ-2в зайво включено норму «Установлення кранів» (Р15-19-2), оскільки складом виконання робіт за нормами Р15-8 (прокладання трубопроводів водопостачання), які окремо включені підрядником до актів ф.№КБ-2в, враховано витрати праці робітників будівельників та витрати ресурсів на виконання всього комплексу основних, допоміжних та супровідних робіт, включаючи приєднання приладів до трубопроводів, знімання в процесі роботи та зворотне установлення окремих деталей (кранів).

Підрядником до актів ф. КБ-2в включено норми «Установлення вентиляторів радіальних (кондиціонера) масою до 1т з електродвигуном на одній осі» (Р15-131-5), тоді як потрібно було застосовувати норму «Установлення вентиляторів радіальних (кондиціонер) масою до 0,05т», а також загальні витрати праці робітників-будівельників при виконанні робіт за цією нормою є значно меншими, ніж при виконанні попереднього комплексу робіт.

Таким чином, завищення вартості будівельних робіт, які були виконані ВВБМРК «Днепр», склало 19 241,93 грн. з ПДВ, що і стало причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову на підставі наступного.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обовязок субєктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (частини 1, 3 статті 843 Цивільного кодексу України).

За правилами частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом частин 3 і 4 статті 853 Цивільного кодексу України, якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобовязаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

Матеріалами справи підтверджується, та позивачем не заперечується виконання відповідачем робіт відповідно до умов Договору на загальну суму 243 591,26 грн., та прийняття їх без заперечень.

Таким чином, вимагаючи повернення частини виконаного за договором, позивач фактично вимагає перегляду ціни договору після його виконання, що є порушенням вказаних вимог чинного законодавства.

Посилання позивача на Акт Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, як на підставу для задоволення позовних вимог, є необґрунтованим, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не можуть впливати на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, тим більше, що всі умови договору обома сторонами вже виконані, у тому числі й визначені у договорах ціни.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення, Держфінінспекція відповідно), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до п. 6.2. роз'яснень Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визначенням недійсними актів державних чи інших органів" від 26.01.2000р. №02-5/35 акти ревізії не мають обов'язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді.

Отже, Акт ДФІ в Дніпропетровській області № 06-21/06 від 10.12.2014р. повинен бути оціненим згідно з правилами ст. 43 ГПК України.

Сам по собі Акт ДФІ не може бути належним і допустимим доказом порушення зобовязання відповідачем, а може бути лише підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - предявлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Виявлені інспекцією порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів та не можуть їх змінювати, а є лише підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому законом порядку.(постанова ВГСУ у справі 9009/55/15 від 05.08.2015).

На підставі викладеного суд не приймає Акт ДФІ, оскільки він не є беззаперечним доказом, а є результатом тлумачення третьою особою змісту правовідносин, що існували між сторонами, та нормативно-правових актів, які застосовуються до даних правовідносин.

В діях відповідача відсутня протиправність поведінки, оскільки він цілком правомірно отримав договірну ціну за виконані підрядні роботи, які до того ж прийняті позивачем. Якщо позивач вважає вартість робіт завищеною, він мав право не підписувати договір та кошторис, але не має права вимагати повернення частини сплаченої ціни за виконані роботи.

Позивач не навів правового обґрунтування заявленого позову, пославшись лише на акт № 06-21/06 від 10.12.2014р., складений Державною фінансовою інспекцією Дніпропетровської області, який сам по собі не є належним і допустимим доказом порушення відповідачем договірних зобовязань, а відтак не свідчить про наявність підстав для задоволення даного позову.

В силу статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України).

В ході розгляду справи суд запропонував позивачу проведення судово-будівельної експертизи для встановлення факту завищення відповідачем вартості виконаних робіт за договором №4/12 від 03.04.2012р.

Позивач проти проведення експертизи заперечив, посилаючись на відсутність коштів.

Виходячи з наведеного та встановлених фактичних обставин справи, враховуючи, що позивачем не доведено порушення відповідачем своїх зобов'язань, передбачених договором, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати, відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 6, 22, 526, 599, 626, 627, 632, 837, 843, 853 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 33, 34,36, 38, 43, 49, 82-87 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати у справі покласти на Управління комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 24.03.2016р.

Суддя ОСОБА_3