ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р. Справа № 914/3268/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий -суддя: Бойко С. М.,

Суддів: Бонк Т. Б.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання: Фіна Н.

за участю представників:

від позивача: - ОСОБА_2;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Оріон-Експорт

на рішення господарського суду Львівської області від 23.11.2015 року

у справі № 914/3268/15 (суддя Сухович Ю. О.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Оріон-Експорт, м.Львів

до відповідача-1 товариства з обмеженою відповідальністю Міранокс, м.Київ

до відповідача-2 приватного підприємства Вальдес, м.Львів

про стягнення 304 484,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 23.11.2015 року в справі №914/3268/15 у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю Оріон-Експорт до товариства з обмеженою відповідальністю Міранокс, приватного підприємства Вальдес про стягнення 304 484,38 грн. відмовлено.

Підставою для відмови в позові, суд першої інстанції, вказав що передбачений сторонами у п.7.2. договору підряду штраф в розмірі 1% від договірної ціни робіт за кожен день прострочення кваліфікується як пеня. Оскільки обов'язок відповідача щодо виконання робіт не є грошовим зобов'язанням, а тому за порушення строку виконання робіт за договором (негрошових зобовязань) пеня не застосовується.

В апеляційній скарзі позивач просить рішенням господарського суду Львівської області від 23.11.2015 року в справі №914/3268/15 скасувати, та задоволити позов повністю.

Підставою скасування рішення суду першої інстанції, апелянт зазначає неповне дослідження всіх обставин по справі. При цьому апелянт зазначає, що судом першої інстанції був встановлений факт порушення відповідачем-1 договору підряду №29/05/15-Б та відповідачем -2 договору поруки №09/06-П/1 від 09062015 року, однак відмовлено в задоволенні позову з підстав неможливості застосування штрафної санкції, обумовленої п. 7.2 договору підряду, оскільки така штрафна санкція є пенею і її стягнення за просрочення виконання відповідачем-1 негрошового зобовязання є неможливою. На думку апелянта, з огляду на приписи ст. 549 ЦК України вбачається, що передбачений пунктом 7.2. договору підряду штраф, є не штрафом, а договірною санкцією. .

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу при цьому навів доводи аналогічні викладеним у ній, просив рішення господарського суду скасувати, позов задоволити.

Представники відповіда1 та відповідача 2 не зявились , причини неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому їх неявку суд розцінює як без поважних причин і вважає розглянути спір за наявних в справі доказів про права і обовязки сторін.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Львівської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Оріон-Експорт- без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судами, 29.05.2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю Оріон-Експорт (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю Міранокс (відповідач-1) (підрядник) було укладено договір підряду №29/05/15-Б (надалі договір підряду), за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобовязувався на власний ризик, у відповідності до умов даного договору виконати роботи по благоустрою території та озелененню майданчику за адресою: м.Львів, вул.Здоровя, 14а (надалі обєкт), а замовник зобовязувався прийняти ці роботи та оплатити їх.

Згідно п.1.2 договору підряду матеріали, склад і обсяги робіт визначаються сторонами у додатку №1 кошторис до цього договору, який сторони складають та підписують одночасно з підписанням цього договору.

Відповідно до п.2.4. договору підряду підрядник зобов'язувався приступити до виконання робіт не пізніше 5-ти днів після підписання цього договору.

Згідно п.2.7. договору підряду приймання-передача робіт за цим договором здійснюється за актом (актами) приймання-передачі виконаних робіт та довідкою форми КБ-3. Після завершення виконання усіх робіт підрядник передає замовнику два примірники Акту приймання-передачі виконаних робіт. Замовник протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання Акту приймання-передачі виконаних перевіряє обсяги виконання робіт, їх якість та відповідність умовам договору та підписує Акт приймання-передачі, після чого повертає один екземпляр Акту підряднику або надає підряднику мотивовану письмову відмову від підписання Акту з вказівкою на недоліки, виявлені у виконаних роботах. Вказані недоліки підлягають усуненню підрядником за його рахунок протягом 5 календарних днів з моменту отримання письмової відмови замовника. Акт приймання-передачі при цьому підписується негайно після усунення відповідних недоліків підрядником.

За умовами п.3.1. договору підряду підрядник зобовязаний виконати усі роботи, визначені цим договором та додатками до нього до 01.07.2015р.

Згідно п.4.1. договору підряду загальна вартість робіт за цим договором визначається сторонами у цьому договорі та додатках до нього і становить 595 068,81 (пятсот девяносто пять тисяч шістдесят вісім гривень 81 копійок), в тому числі ПДВ 20% - 99178,13 грн. Загальна вартість робіт може бути змінена лише за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової письмової угоди про внесення змін до цього договору.

Згідно п.4.2.1. договору підряду замовник сплачує передоплату (аванс) на закупівлю матеріальних ресурсів у розмірі 100% - 394468, 28 (триста девяносто чотири тисячі чотириста шістдесят вісім гривень 28 копійок) в тому числі ПДВ 20% - 65 744,68 грн. на поточний рахунок виконавця протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання даного договору. Дана передоплата (аванс) зараховується в подальшому в рахунок оплати замовника за виконані роботи.

Згідно п.7.2 договору підряду у випадку порушення підрядником строків початку, виконання, здачі робіт, вказаних в пунктах 2.4., 3.1. цього договору, останній сплачує замовнику штраф в розмірі 1% від договірної ціни робіт, вказаної у п.4.1. договору, за кожен день такого прострочення.

Згідно п.9.9.1. договору підряду замовник має право в односторонньому порядку розірвати договір у випадку прострочення підрядником виконання робіт на строк більше ніж 10 календарних днів.

09.06.2015р. між приватним підприємством Вальдес (відповідач-2; поручитель) та товариством з обмеженою відповідальністю Оріон-Експорт (кредитор) було укладено договір поруки №09/06-П/1 (надалі договір поруки), за умовами якого поручитель зобовязувався відповідати перед кредитором за виконання всіх зобовязань ТзОВ Міранокс (боржник), що виникли з договору підряду №29/05/15-Б від 29.05.2015р. (основний договір), який був укладений між кредитором та боржником.

Згідно п.3.1. та 3.2. договору поруки поручитель несе відповідальність в розмірі 1000,00 грн., а боржник несе відповідальність перед кредитором за належне виконання своїх зобовязань. Але в будь-якому випадку розмір відповідальності поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобовязання, зазначеного в п.4 цього договору. Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобовязання за основним договором в повному обсязі.

Згідно п.4.1. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником, згідно основного договору в строк встановлений в основному договорі до 01.07.2015р. В разі порушення боржником умов основного договору щодо строків початку, виконання, здачі робіт вказаних в основному договорі, поручитель відповідає перед кредитором та зобовязується сплатити кредитору штраф в розмірі 1% від договірної ціни робіт вказаної в п.4.1. основного договору (595 068,81 грн.), за кожен день прострочення.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Правовідносини сторін(позивача та відповідача-1) виникли на підставі укладеного між ними -29.05.2015р. договору підряду №29/05/15-Б, за умовами якого замовник доручає, а підрядник зобовязувався на власний ризик, у відповідності до умов даного договору виконати роботи по благоустрою території та озелененню майданчику за адресою: м.Львів, вул.Здоровя, 14а, а замовник зобовязувався прийняти ці роботи та оплатити їх.

Предметом позову є стягнення штрафу в сумі 303 484,38 грн., який передбачений умовами п.7.2. договору та нарахований за кожний день прострочки.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, одним із видів господарських санкцій згідно з ч.2 ст.217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.7.2 договору підряду у випадку порушення підрядником строків початку, виконання, здачі робіт, вказаних в пунктах 2.4., 3.1. цього договору, останній сплачує замовнику штраф в розмірі 1% від договірної ціни робіт, вказаної у п.4.1. договору, за кожен день такого прострочення.

Отже, що за своєю правовою природою штраф підпадає під визначення пені.

Пеня характеризується такими ознаками:

- застосування виключно у грошових зобов'язаннях;

- можливість встановлення тільки за такий вид порушення зобов'язання, як прострочення виконання (порушення умови про строки);

- обчислення у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання; - триваючий характер - нарахування пені за кожний день прострочення.

Кваліфікуючими ознаками штрафу є:

- можливість встановлення штрафу за майже будь-яке порушення зобов'язання: невиконання або неналежне виконання (порушення умов про кількість, якість товарів, робіт (послуг), виконання зобов'язання неналежним способом тощо).

- обчислення у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, такі цивільно-правові санкції як штраф та пеня не є тотожними, а навпаки, хоча і є різновидами неустойки, є різними правовими категоріями. Сторони вправі визначати різний вид цивільно-правової (господарсько-правової відповідальності), проте не вправі змінювати спосіб їх нарахування.

Відповідно до висновків Верховного суду України в постанові від 24.12.2013 року договором може бути встановлено лише інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення.

Штраф застосовується одноразово у випадку прострочення боржником виконання зобов'язання понад встановлений сторонами зобов'язання термін та може встановлюватися за будь-яке порушення, тоді як пеня має триваючий характер, тобто нараховується за певний проміжок часу, є видом відповідальності за невиконання, за загальним правилом, виключно грошового зобов'язання.

Аналіз положень діючого законодавства, що регулює питання стягнення з боржника пені, зокрема, ч. 3 ст. 549 ЦК України, Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, свідчить про те, що платником пені може виступати лише особа, що несе грошові зобов'язання перед своїм контрагентом.

Таким чином, до санкції визначеної у п. 7.2. договору підряду неможливо застосувати положення ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, тобто визначити цю санкцію як штраф, оскільки вказана норма Кодексу вказує на те, що штраф має одноразовий характер та не нараховується протягом певного проміжку часу за кожен день прострочення виконання зобовязання.

Отже, штраф і пеня є різновидами неустойки, які відрізняються тим, що розмір пені залежить від тривалості прострочення вчинення дій (бездіяльності) боржником та застосовується за порушення виключно грошового зобов'язання, а штраф не залежить від тривалості прострочення та застосовується одноразово за порушення зобов'язання боржником.

З вищенаведеного колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що передбачений сторонами у п.7.2. договору підряду штраф за своєю правовою природою є пенею.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

При цьому, оскільки обов'язок відповідача щодо виконання робіт не є грошовим зобов'язанням, а та обставина, що за порушення строку виконання робіт за договором виконавець робіт зобов'язаний сплатити покупцю штраф в розмірі 1% від договірної ціни робіт вказаної в п.4.1. основного договору, за кожен день прострочення не перетворює визначену договором пеню у пеню за порушення грошового зобов'язання.

Винятком коли пеня може бути стягнута за порушення негрошового зобовязання є ч.2 ст. 231 ГК України, якою передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, зокрема, у розмірі: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Однак положення ч.2 ст.231 ГК України можуть бути застосовані тільки якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту.

Зобовязання, що виникли між позивачем та відповідачем-1 не підпадають під положення ч.2 ст.231 ГК України.

Оскільки зобов'язанням відповідача-1 було виконання робіт по благоустрою території та озелененню майданчику за адресою: м.Львів, вул.Здоровя, 14а, він не несе перед позивачем будь-яких грошових зобов'язань за договором підряду відтак, стягнення з відповідача-1 пені за прострочення виконання та здачі робіт є безпідставним.

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Правовідносини між позивачем та відповідачем-2 виникли на підставі договору поруки від 09.06.2015р.

Згідно п.4.1. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником, згідно основного договору в строк встановлений в основному договорі до 01.07.2015р. В разі порушення боржником умов основного договору щодо строків початку, виконання, здачі робіт вказаних в основному договорі, поручитель відповідає перед кредитором та зобовязується сплатити кредитору штраф в розмірі 1% від договірної ціни робіт вказаної в п.4.1. основного договору (595068,81 грн.), за кожен день прострочення.

Враховуючи те, що суди дійшли висновку відсутності підстав для стягнення з відповідача-1 штрафу, який фактично є пенею, відтак не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача-2 штрафу за прострочення виконання відповідачем-1 зобовязання за основним договором.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Оріон-Експорт відмовити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 23.11.2015 року в справі №914/3268/15 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського

суду.

Повний текст постанови виготовлений 21.03.2016 р.

Головуючий суддя Бойко С. М.

Суддя Бонк Т. Б.

Суддя Якімець Г. Г.