КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р. Справа№ 911/5392/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Руденко М.А.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: Теличко С.О. за довіреністю від 10.12.2015;

від відповідача : Борисенко Ю.В. за довіреністю від 09.03.2016;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Яблунівський виробничий комплекс"

на рішення Господарського суду Київської області від 15.02.2016

у справі №911/5392/15 (суддя О.В. Конюх)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Валентина ЛТД"

до Приватного підприємства "Яблунівський виробничий комплекс"

про стягнення 33996,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.02.2016 у справі №911/5392/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Валентина ЛТД" до Приватного підприємства "Яблунівський виробничий комплекс" задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного підприємства "Яблунівський виробничий комплекс"

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Валентина ЛТД" 38985,00грн основного боргу, 693,00грн інфляційних втрат, 303,00грн 3% річних, видано наказ.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Київської області від 15.02.2016, Приватне підприємство "Яблунівський виробничий комплекс", звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 15.02.2016 у справі №911/5392/15 та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями визначено склад суду для розгляду справи №911/5392/15, головуючий суддя Смірнова Л.Г. судді Чорна Л.В., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2016 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Яблунівський виробничий комплекс" прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 30.03.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2016 розгляд справи відкладено 16.03.2016.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення.

У судове засідання 30.03.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 15.02.2016 у справі №911/5392/15 та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити рішення Господарського суду Київської області від 15.02.2016 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

10.11.2014 між ТОВ ВКФ "Валентина ЛТД" (постачальник) та ПП "ЯВК" (покупець) було укладено договір поставки № 000002 (далі - Договір), відповідно до якого постачальник зобов'язався поставити покупцю продукцію (міцелій грибний в брикетах) а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його. Відповідно до умов договору:

- поставка здійснюється партіями відповідно до прийнятої до виконання заявки покупця, зі складу постачальника транспортом покупця, разом з партією продукції надається рахунок-фактура, видаткова та податкова накладні та супровідний лист. Заявки подаються за 25 днів до початку місяця, в якому планується відвантаження продукції (пункт 1.3, розділ 4 Договору);

- покупець здійснює оплату продукції шляхом сплати 100% вартості до моменту відвантаження, на підставі рахунків, але не пізніше ніж за 24 години до відвантаження (пункт 5.1 Договору);

- постачальник зобов'язується поставити продукцію належної якості (пункт 3.2 Договору).

Пунктом 5.1 Договору передбачено оплату товару на умовах 100% передоплати не пізніше ніж за 24 год. до відвантаження.

Доказів надання відповідачем позивачу заявки (пункт 1.3, 4.1 Договору) та здійснення передоплати суду не подано.

Разом із тим, позивач здійснював поставки товару відповідачу, про що свідчать копії видаткових накладних, підписаних та скріплених печатками з обох сторін, та відповідні ним довіреності на отримання матеріальних цінностей, а відповідач не відмовлявся від прийняття товару.

Так, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар (міцелій грибний у брикетах) вартістю 38985,00 грн. за спірними накладними від 21.08.2015 №578 на суму 33000,00грн (довіреність від 21.08.2015р №39) та від 22.12.2015 №1005 на суму 5985,00грн (довіреність від 22.12.2015 № 54).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Згідно положень статті 712 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 ЦК України. Згідно до частини 4 ст. 538 ЦК України якщо зустрічне виконання зобов'язання здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

За таких обставин, оскільки відповідач прийняв виконання позивачем свого обов'язку, і не відмовився від прийняття товару, у відповідача виник обов'язок оплатити позивачу вартість отриманого товару на умовах, передбачених ст. 692 ЦК України.

Відповідач твердить, що за накладною від 21.08.2015 №578 позивачем було поставлено товар неналежної якості, на доказ чого надає експертний висновок провідного спеціаліста Інституту Ботаніки НАН України від 10.09.2015р. Зазначене, на твердження відповідача, свідчить про відсутність обов'язку у відповідача оплачувати товар, непридатний для використання за призначенням. Щодо зазначеного твердження суд зазначає наступне.

Згідно до ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовуються.

За умовами Договору (пункт 3.2) постачальник зобов'язався поставити покупцю продукцію належної якості, однак Договором не встановлено ані гарантійного строку, ані строку придатності, ані строку пред'явлення претензій щодо якості переданого товару.

Відповідно до частини 2 ст. 679 ЦК України якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Відповідач твердить, що поставлений товар взагалі непридатний для використання за призначенням - для вирощування грибів печериць, оскільки порушення в процесі ферментації грибного міцелію призвели до значного збільшення кислотності до рН 8,5 та появи гіпсової плісняви.

У разі істотного порушення вимог якості товару (зокрема виявлення недоліків, які не можна усунути) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару (частина 2 ст. 678 ЦК України).

Строки виявлення недоліків та пред'явлення вимоги у зв'язку із недоліками товару Договором не встановлені, а отже регламентовані ст. 680 ЦК України, відповідно до якої якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв'язку з його недоліками може бути пред'явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років.

Отже, у зв'язку з виявленням недоліків поставленого товару законом передбачено обов'язкове пред'явлення протягом розумного строку вимоги постачальнику, яка за вибором покупця має бути або про відмову від прийняття товару та повернення сплаченої грошової суми, або про заміну товару.

При цьому, якщо покупець відмовився від прийняття товару, переданого покупцем, він зобов'язаний забезпечити схоронність цього товару, негайно повідомивши про це продавця. Продавець зобов'язаний забрати (вивезти) товар, не прийнятий покупцем, або розпорядитися ним у розумний строк (частини 1, 2 ст. 690 ЦК України).

Відповідач не подав суду доказів пред'явлення позивачу вимог відповідно до вищенаведених норм закону щодо недоліків переданого за накладною від 21.08.2015 №578 товару (про його заміну або про відмову від його прийняття). А відтак, відповідач не скористався своїх правом заявити про виявлені недоліки, запропонувати виконавцю їх виправити, або правом відмовитися від прийняття товару.

Відповідач посилається на те, що направляв позивачу претензію від 11.09.2015 про заміну неякісного товару, посилаючись на копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 955, яке було вручене позивачу 15.01.2016 Разом із тим, жодних доказів, які б засвідчили вміст зазначеного поштового відправлення, відповідачем не подано, а позивач заперечує отримання зазначеної претензії.

Виходячи з вищевикладеного, в порядку ст.ст. 538, 692, 693 ЦК України суд робить висновок про наявність обов'язку відповідача оплатити прийнятий товар, в загальній сумі 38985,00 грн., відповідно вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Зробивши перерахунок інфляційних витрат та 3% річних суду першої інстанції, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтями 32, 33 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Київської області від 15.02.2016 у справі №911/5392/15.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Яблунівський виробничий комплекс" на рішення Господарського суду Київської області від 15.02.2016 у справі №911/5392/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 15.02.2016 у справі №911/5392/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/5392/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді М.А. Руденко

Л.В. Чорна