ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

28 березня 2016 року Справа № 921/384/15-г/3

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Кочерової Н.О.,

Саранюка В.І.,

розглянувши касаційну скаргу Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31 серпня 2015 року у справі № 921/384/15-г/3 Господарського суду Тернопільської області за позовом Прокурора міста Тернополя, м. Тернопіль, до: 1) Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради, м. Тернопіль; 2) Тернопільської міської ради, м. Тернопіль; 3) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Тернопільська область, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, м. Тернопіль, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та зобов'язання повернути нежитлове приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради у вересні 2015 року звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31 серпня 2015 року у справі № 921/384/15-г/3 та клопотанням про відстрочення сплати судового збору за її подання.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 08 лютого 2016 року (колегія суддів у складі: Акулової Н.В. (доповідач), Кочерової Н.О., Саранюка В.І.) відмовлено Управлінню обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги. Касаційну скаргу повернуто скаржнику без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

У лютому 2016 Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради вдруге звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31 серпня 2015 року у справі № 921/384/15-г/3.

Однак, подана вдруге Управлінням обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради касаційна скарга не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 111 Господарського процесуального кодексу України.

01.11.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон), який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання касаційної скарги до господарського суду на рішення суду (у редакції Закону від 22.05.2015, чинної на момент звернення заявника із касаційною скаргою) ставки судового збору встановлюються у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону).

Отже, Законом передбачено сплату судового збору з касаційних скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

З матеріалів справи вбачається, що позов прокурора міста Тернополя про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та зобов'язання повернути це приміщення було подано у квітні 2015 року. Ціна позову визначена у розмірі 970 284,00 грн.

У редакції Закону України "Про судовий збір" від 12.02.2015, чинної на момент звернення прокурора з позовом у даній справі, ставки судового збору становили: за подання позовної заяви майнового характеру - 2 % ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", у січні 2015 встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1 218,00 грн.

Прокурором заявлено позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та застосування наслідків недійсності правочину шляхом зобов'язання відповідача повернути це нежитлове приміщення вартістю 970 284,00 грн.

Таким чином, предметом спору у даній справі є вимога немайнового характеру про визнання правочину недійсним та вимога майнового характеру про зобов'язання повернути нерухоме майно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 55 ГПК України ціна позову у справах про витребування майна визначається вартістю майна, що витребовується.

Отже, при подачі позовної заяви сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. за вимоги немайнового характеру та 19 405,68 грн. за вимоги майнового характеру, а всього - 20 623,68 грн.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 09.06.2015 у даній справі позов прокурора задоволений, а судові витрати покладено на відповідача-1, зокрема, вирішено стягнути із Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради в дохід Державного бюджету України 1 218,00 грн. судового збору за спір немайнового характеру та 19 405,68 грн. судового збору за спір майнового характеру.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції із скаргою на рішення місцевого господарського суду у даній справі, Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради сплатило судовий збір у розмірі 609,00 грн. за вимоги немайнового характеру та 9 702,84 грн. за вимоги майнового характеру.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 у справі № 921/384/15-г/3 рішення господарського суду Тернопільської області від 09.06.2015 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Тому при зверненні у лютому 2016 року до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою на постанову апеляційного господарського суду від 31.08.2015 у даній справі заявник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 24 748,42 грн. (1 461,60 грн. за вимоги немайнового характеру та 23 286,82 грн. за вимоги майнового характеру).

Натомість, згідно доданого до касаційної скарги платіжного доручення № 11 від 11.02.2016 скаржником було сплачено судовий збір у розмірі 2 923,20 грн., тобто за ставкою меншою, ніж передбачено Законом.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Як зазначено у п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", господарський суд вправі вчинити дії, про які йдеться у статті 8 Закону, і зі своєї ініціативи з наведенням в ухвалі відповідних мотивів.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає за необхідне відстрочити сплату Управлінням обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради судового збору за подачу касаційної скарги у розмірі 21 825,22 грн. (24 748,42 - 2 923,20 = 21 825,22) до прийняття у справі судового рішення касаційною інстанцією.

Розглянувши клопотання скаржника про поновлення строку на подання касаційної скарги, колегія суддів вважає його таким, що підлягає задоволенню згідно зі статтею 53 ГПК України, виходячи із поважності причин пропуску строку.

В решті касаційна скарга Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради відповідає вимогам ст. 111 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 53, 86, 1114 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відновити Управлінню обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради строк для подання касаційної скарги.

Відстрочити сплату Управлінням обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради судового збору за подачу касаційної скарги у розмірі 21 825,22 грн. до прийняття у справі судового рішення касаційною інстанцією.

Прийняти до провадження Вищого господарського суду України касаційну скаргу Управління обліку та контролю за використанням комунального майна Тернопільської міської ради на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31 серпня 2015 року у справі № 921/384/15-г/3.

Призначити розгляд касаційної скарги в засіданні Вищого господарського суду України о 10 год. 15 хв. 13 квітня 2016 року у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. Копиленка, 6, зал № 211.

Представникам сторін необхідно при собі мати оригінал довіреності та належним чином засвідчену копію для долучення до матеріалів справи.

Нез'явлення уповноважених представників сторін в судове засідання касаційної інстанції не перешкоджає розгляду справи та не тягне перенесення її розгляду на інші строки.

Головуючий суддя: Н.Г. Дунаєвська

Судді: Н.О. Кочерова

В.І. Саранюк