УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28.03.2016Справа № 910/5294/16

Суддя Дупляк О.М., розглянувши

позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна"

про стягнення 107 337,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" про стягнення заборгованості.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1378 грн.

Згідно з пп. 1 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, а за подання позову немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено майнову вимогу про стягнення 107 337, 16 грн. Відтак за подання даного позову позивач повинен сплатити судовий збір у сумі 1 610, 06 грн. Проте відповідно до платіжного доручення № 4 від 22.03.2016, позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 610, 05 грн., що не відповідає встановленому розміру.

Суд звертає також увагу заявника на те, що відповідно до п. 3.1 Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатках 2, 8 вказаної Інструкції.

Згідно з додатками 2, 8 зазначеної Інструкції для заповнення реквізиту № 40 платіжного доручення (М.П.) ставиться відбиток печатки платника, зразок якої заявлений банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки; для реквізиту № 41 ставляться підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які повноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів, які заявлені банку платника в картці зі зразками підписів та відбитки печатки.

Однак, до позовної заяви позивачем додане платіжне доручення № 4 від 22.03.2016, в якості доказу сплати судового збору, яке не оформлене належним чином, а саме на зазначеному платіжному дорученні відсутні підписи відповідальних осіб та відбиток печатки платника (заявника).

Крім того, відповідно до ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) суд перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. До позовної заяви позивачем додане платіжне доручення № 4 від 22.03.2016, в якості доказу сплати судового збору, яке не містить відмітки про зарахування судового збору до Державного бюджету України.

Неподання доказів сплати судового збору у встановленому порядку також є підставою для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. 4 ст. 63 ГПК України.

Суд звертає увагу заявника також, на недотримання ним вимог п. 4 ч. 1 ст. 57 ГПК України, відповідно до якої до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Частиною 2 п. 5 ст. 54 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 ГПК України в ціну позову включаються також вказані в позовній заяві суми неустойки (штрафу, пені). Таким чином, ціна позову повинна підтверджуватися обґрунтованим розрахунком. Однак заявником, всупереч вимог вищенаведених норм законодавства, не додано обґрунтованого розрахунку стягуваної суми пені, оскільки не зазначено чіткого періоду ("з"-"до") її нарахування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної або оспорюваної суми.

За таких обставин, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику без розгляду.

Проте, суд звертає увагу заявника на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 3, 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 повернути без розгляду.

Суддя О.М. Дупляк