ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2016 р. Справа №917/2687/15

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

від третьої особи: ОСОБА_3Г,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального закладу "Великобагачанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги",

вул. Леніна, 21, смт. Велика Багачка Полтавської області, 38300

до Приватного підприємства "Білоцерківська агропромислова група",

вул. Леніна, 28, с. Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області, 38340

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Великобагачанська районна рада,

вул. Шевченка,73, смт. Велика Багачка Полтавської області, 38300

про стягнення 13 996,48 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Комунальний заклад "Великобагачанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до приватного підприємства "Білоцерківська агропромислова група" про стягнення 13 996,48 грн. заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за укладеним 17.05.2013р. між Великобагачанською районною радою та Приватним підприємством "Білоцерківська агропромислова група" договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад Великобагачанського району в частині відшкодування комунальних витрат.

09.02.2016 р. позивач надав суду додаткові документи для приєднання до матеріалів справи (вх. №1589 вд 09.02.2016 р.).

Від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в якому останній зазначає, що листом від 26 грудня 2014 року (№1156) було повідомлено Великобагачанську районну раду про припинення потреби в орендованих приміщень та запропоновано розірвати договір оренди своїм рішенням з 01.01.2015 року. Оскільки відповідач фактично не користувався приміщеннями, то у позивача відсутні підстави для нарахування 13 996,48 грн. заборгованості за користування комунальними послугами за січень 2015 р. (вх. №1588 від 09.02.2016р.).

В судовому засіданні представник позивача 23.02.2016 р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечує з мотивів, викладених у запереченнях від 09.02.2016р., посилаючись на те, що фактично з 26.12.2014 року орендовані приміщенні були звільнені відповідачем у зв'язку з припиненням потреби в їх оренді, про що листом було повідомлено Великобагачанську районну раду та складено акт між позивачем та відповідачем про повернення орендованого майна.

Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, 17 травня 2013 року між Великобагачанською районною радою (надалі Орендодавець, третя особа) та Приватним підприємством "Білоцерківська агропромислова група" (надалі відповідач, Орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад Великобагачанського району (надалі Договір, а.с. 10-15).

Відповідно до п. 1.1 Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно: частину приміщення Білоцерківської амбулаторії сімейної медицини, загальною площею 700 кв.м. (надалі майно), розміщене за адресою: село Білоцерківка, вул. Леніна, буд. 6, експертною оцінкою 124 300,00 грн.

Акт приймання-передачі приміщення (Додаток №1) додається до цього договору і є невід'ємною його частиною (п. 1.2 Договору).

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції. На момент укладення договору розмір орендної плати складає 1553,75 грн. за місяць (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.8 Договору крім внесення орендної плати Орендар приймає участь в загальних витратах, пов'язаних з експлуатацією та поточним ремонтом майна, а також сплачує фактичні витрати за користування комунальними послугами (п. 3.8 Договору).

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Передачу приміщення було здійснено у день підписання Договору оренди, що підтверджується Актом прийому-передачі, підписаним Сторонами та скріпленим печатками (а.с. 14).

В п. 4.2. Договору сторони узгодили, що відшкодування вартості спожитих Орендарем комунальних послуг проводиться згідно окремого договору на відшкодування за використання електроенергії, теплопостачання, газопостачання, водопостачання, розміщення твердих побутових відходів, сплата податку на землю та інше з Комунальним закладом "Великобагачанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги".

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначає позивач, Орендар по грудень місяць 2014 року сплачував рахунки за користування комунальними послугами вчасно і повному обсязі Комунальному закладу "Великобагачанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги". Однак, починаючи з 1 січня 2015 року по 21 січня 2015 року рахунки за спожиті комунальні послуги несплачені. Вказане, Орендар мотивує тим, що листом від 26 грудня 2014 року №1156 було повідомлено Великобагачанську районну раду про припинення потреби в орендованих приміщеннях та запропоновано розірвати договір оренди. Відповідно до умов договору п. 7.2 зміна або розірвання цього договору не може бути одноособово. В п. 7.3. вказано, що договір може бути розірвано на вимогу однієї з сторін при умові попередження за місяць.

Попередження про розірвання договору було надіслано відповідачем 26 грудня 2014 року за вих. №1155.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Великобагачанської районної ради від 21 січня 2015 року, розірвано з 21 січня 2015 р. договір оренди від 17.05.2013 р.

В зв'язку з викладеним, позивач стверджує, що відповідач повинен сплатити рахунок за спожиті комунальні послуги, а саме природний газ за період з 01.01.2015 р. по 21.01.2015 р. (розрахунок заборгованості а.с. 45).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що згідно п. 4.2. Договору відшкодування вартості спожитих Орендарем комунальних послуг проводиться згідно окремого договору на відшкодування за використання електроенергії, теплопостачання, газопостачання, водопостачання, розміщення твердих побутових відходів, сплата податку на землю та інше з Комунальним закладом "Великобагачанський районний центр первинної медико-санітарної допомоги".

Ухвалою суду про порушення провадження у справі від 30.12.2015 р. та ухвалами суду про відкладення розгляду справи від 20.01.2016р., 09.02.2016 р. було зобов'язано позивача надати суду договір передбачений п. 4.2 Договору оренди від 17.05.2013 р. на підставі якого і була нарахована заявлена до стягнення сума боргу в розмірі 13 996,48 грн.

Однак, станом на час винесення рішення по справі позивачем не надано копії вказаного договору та не наведено жодних поважних причин його ненадання.

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на наведені обставини та беручи до уваги, що доводи позивача не підтверджені матеріалами справи та поданими доказами, господарський суд приходить до висновку, що підстав для стягнення з відповідача 13 996,48 грн. не має, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, дослідивши і оцінивши подані докази, керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Повне рішення складено 29.02.2016 р.

Суддя Кульбако М.М.